Trenerė man parašė.
Jie ketina remontuoti Veslėjaus sporto salę,
todėl turiu atvykti priešsezoninėms treniruotėms iškart po išleistuvių.
Taip anksti?
Taip ir maniau, kad toji trenerė man atkeršys.
Taip, ji tyčia sudarė tokį tvarkaraštį,
kad tave įskaudintų.
Ne, tiesiog… Aš birželiui kai ką planavau.
Norėjau, kad kartu kur nuvažiuotume, nueitume į paplūdimį.
Taip pat tikėjausi tiesiog į tave tiesiog paspoksoti.
Tėvuk…
Ar labai liūdėsi likęs vienas šiame dideliame name?
Liksim tik mes dviese, žmogau.
Dideli berniukai, tiesa?
Pora didelių berniukų, užsiimančių didelių berniukų reikalais.
Dideli berniukai!
Turėtum išsikraustyt iš to baseino namelio.
Marisol turbūt eina iš proto.
Taip, mums ten nepatinka.
Gal pristabdom kitų žmonių įtikinėjimą
palikti mano tėtį dabar, kai aš jį palieku?
Bičiuliai, man viskas bus gerai, pažadu.
Žinojote, kad mūsų bute dabar tvyro baisus triukšmas,
nes mano mama dresuoja paukščius?
- Ne. - Iš kur galime tai žinoti?
- Aš žinojau. - Gal kai Alisa tave paliks,
galiu čia atsikraustyti?
Ar liūdna, kad rimtai apie tai svarsčiau?
- Taip. Nėr gerai. - Žinai, kur mane rasti, kambarioke.
- Tu manęs nepaliksi, tiesa, Šonai? - Niekada, Džimi.
Nes mes esam dideli berniukai.
Nepalik manęs taip.
- Tiek to. - Štai.
Matei? Taip bus kas vakarą.
Labas, Maja.
Rašei, kad šią savaitę praleisi susitikimą.
Viskas gerai.
Bet jei dar sykį tai padarysi, aš tave surasiu.
Paterapinsiu tave, kad ir kur būtum. Sporto salėj, karuselėj, svetimoj lovoj.
Man nesvarbu.
MAJA LIZ
Gerai, iki.
Ir kas tokio skubaus atsitiko, Liz?
Dereko mama pas mus jau dvi dienas.
Man važiuoja stogas.
- Ir ką ji daro? - Nieko.
Ji tobulai gera.
Todėl ji ir yra blogio karalienė.
Žinai, ką ta kalė pasakė šįryt?
„Derekui pasisekė, kad tave turi.“
Baisu.
- Kas tau negerai? - Tu nesupranti.
Ji taria teisingus žodžius teisingu tonu,
o tada spokso į mane kelias sekundes,
kad pajusčiau smerkimą, kurio nepastebi niekas kitas.
Liz.
Palauk.
Taip?
Labas. Ar turi tų vaisinių ledų, kuriuos mėgsta Derekas?
Tuojau.
- Kas? - Atsiprašau, aš…
Nežinau, ką darai, bet atrodai nepaprastai gražiai.
Ačiū.
Pajutai?
Taip, man metas, Liz.
Prieš Parkinsoną turėjau gražų skambų balsą.
- Aš jo ilgiuosi. - Taip.
Ir nekenčiu tų balso pratimų.
Aš jų irgi nekenčiu.
Atlikdamas tą, kur reikia rėkti,
pajutau, kad smagu rėkti dėl to, kas realiai mane nervina. Pavyzdžiui,
„Negalima leisti vaikų į restoranus.“
- Taip. - „Ričardo trumpinys negali būti Dikas.“
„Dvyniai mane trikdo ir gąsdina.“
Šitas geras.
Smagu.
Aš bandau užbaigti praktiką,
bet Saiks man siunčia tuos pacientus su Parkinsonu.
Jie nėra tokie džiaugsmingi kaip aš.
Man patinka, jog taip gerai save pažįsti.
Tu esi pozityvumo pavyzdys.
Aš labai tavimi didžiuojuosi.
Tęsk, jei nori.
Ar ėmei savęs gailėti,
kai tremoras tapo dvipusis?
Dabar man dreba abi rankos.
Kiaurą parą turiu džiazo rankas.
Fosė. Fosė.
Tai normali eiga.
Bet jei nori išsilieti, prašom.
Gali pasiskųsti man.
Žinau, todėl to ir nedarau.
Nes kentėdamas tyloje jautiesi drąsus
ir nori būt geriausias Parkinsono ligonis.
Ar taip apie mane kalba?
Kad esu geriausias?
Bent jau tarp dešimties geriausių.
Aš miriau kasdieną…
Laukdamas tavęs
Brangioji, nebijok
Mylėjau tave Tūkstantį metų
Mylėsiu dar tūkstantį
Pasiruošusi?
Laikas sustoja Nes ji tokia graži
Aš būsiu gardi Aš ne…
Kas?
„Drąsi“, mieloji.
Neabejoju, kad „gardi“.
Kaip gali būt gardi?
Kaip žmogus gali būt gardus?
Aš esu gardžiausia mergina.
- Tu esi gardus vyras. - Mes kartu esam gardūs.
Mano gimtadienis, mano žodžiai. Grok.
- Nuo priedainio? - Taip.
Aš miriau kasdieną laukdamas tavęs
Mieloji, nebijok
Mylėjau tave tūkstantį metų
Mylėsiu dar tūkstantį
Aš miriau kasdieną Laukdamas tavęs
Mieloji, nebijok
Mylėjau tave tūkstantį metų
Mylėsiu dar tūkstantį
Taip, ryt jos gimtadienis, todėl daug apie ją galvoju.
Prisimenu tą gardumo vakarą.
Mama taip smagiai dainuodavo.
Gal tau, tik ne man.
Kai turi talentą, patiri didesnį spaudimą.
Jūs to nesuprasite.
Pasakyk, kaip tave pralinksminti.
Tu neprivalai.
Žinokit, normalu kartais paliūdėti.
Kartais?
Žinote, ką? Džiaugiuosi, kad bent jau vienas žmogus
jūsų šeimoje prisimena Tijos gimtadienį.
Dieve mano. Tai buvo tik kartą.
Po jos mirties tebuvo vos vienas gimtadienis.
Rekordas – praleidai visus mirusios mamos gimtadienius.
Ji mėgdavo švęsti savo gimtadienius.
Dabar ir aš nuliūdau.
Aš irgi. Žinot, kas mane pralinksmina?
Kai sakau ką nors negražaus tiems, kas negirdi,
nes būna su ausinėmis.
Štai. Žiūrėkit. Pradedam.
Labas.
Skrybėlė, akiniai ir ilgos rankovės nuo saulės.
Gal kitą sykį lik namie?
Gerai, Džimi, tavo eilė.
Tiek to.
Gera lazdelė, seneli.
Ačiū.
Ji pasiilgina.
Patrauki šituos mėlynus daikčiukus, ir ji atsidaro.
Norite pabandyti?
- Ačiū, ne. - Taip?
Taip, bet buvo smagu pakalbėti ir geros jums dienos.
Ir jums. Viso gero.
- Po galais, Brajanai. - Tai klausos aparatas.
- Žinau. - Gerai veikia.
MAMOS GIMTADIENIS
SAMER LABAS, KEKŠE. ŠIANDIE TAVO MAMOS GIMŠA
GABĖ
Labas. Aš pati prisiminiau.
Labas. Šiaip skambinu.
Mamos gimimo dieną neverta savęs nekęsti.
Tam skirtos Naujųjų išvakarės.
Kaip tu? Gerai?
Taip, tik neramu dėl tėčio.
Po parduotuvę vaikščiojo liūdnomis akimis.
Sakė, kad moteris ant „Skinnygirl Margarita“ butelio panaši į mamą.
Ten siluetas. Ji net veido neturi.
Aš šįryt jau buvau pas tavo mamą. Pristačiau jai Deriką.
Manau, ji nudžiugo, nes kai paėmiau jį už rankos,
praskrido du besidulkinantys drugeliai.
Tai taip panašu į mamą.
- Taip. - Gerai. Einu kavos.
Šiandien aš jam reikalinga stipri.
- Myliu. - Myliu. Iki.
Džimi, tai labiau…
Aš taip ir darau…
- Mes leidžiame tą patį garsą. - Nemanau.
Kas vyksta?
- Ką? - Kas čia vyksta?
Aš suvokiau,
kad tai paskutinė mamos gimimo diena,
kurią praleisime kartu
prieš tau išvykstant į koledžą, ir aš neleisiu sau liūdėti.
Mes švęsime.
O Dieve.
Ar čia atliekų omletas?
Tikrai taip, blemba.
Mėgstamiausi mamos pusryčiai, pameni?
Tai, kas greit suges šaldytuve,
supjaustoma ir iškepama su kiaušiniais ir sūriu.
Šiandien mums liko makaronų ir pusė indelio alyvuogių.
Tai labiau panašu į „vėmomletą“.
Pasakyk tai savo draugams ir pasakyk man, ar visi jį pagaus.
- Būk vyresnis. - Kalė.
Brajanas nori eiti kartu, ir pamaniau, gal nori pasikviest Samer?
Noriu.
Tėti, tai žiauriai kieta.
Kieta, taip? Bus puiki diena.
- Taip. - Kaip…
Bus nuostabu.
- Ne. - Ne. Nereikia, ne.
Ne, nenuleisk lūpų kampučių.
Aš nenuleidžiu.
Žinau.
Tai ką darom? Eime linksmintis.
Gerai, koks planas?
Gal išgerkim mimozų?
- O gal traukiam per kavines? - Arba…
Žmogau.
Prašau, tėti.
Leisk apkamšyti tave.
Velnias.
Palikau savo knygą viršuje.
„All Fours“ – labai įdomi knyga.
Menopauzė moterims dar ne pabaiga, žinokit.
- Atsinešiu. - Ne, aš atnešiu.
Tavo darbas yra ilsėtis, valgyt žalialapes daržoves
ir niekur neiti be širdies pagalvėlės.
Ačiū tau už puikų rūpestį, bičiuli.
Tau puikiai pavyksta.
Gal galėtum būt reabilitologas.
Gal.
Mano draugai išprotėtų, jei tapčiau gydytoju.
Ne visai gydytoju, bet panašiai.
- Atnešiu tavo keistą knygą. - Gerai. Ačiū, daktare.
Jis labai mielas berniukas.
Panašus į jus abu.
Ačiū.
Vajė.
Mamytei reikia mėtinuko, nes ką tik
sušlamščiau česnakinių bandelių mašinoje.
- Gabe, pagaliau. Mano dvokianti draugytė. - Dvokianti.
- O Dieve. - Kiek energijos.
Sveiki. Jūs, turbūt, Bišopų mama.
Esu jūsų sūnaus gerbėja, puiki šukuosena.
Jis toks visą gyvenimą. Jis išlindo iš gimdos
su bob šukuosena.
Mama.
- Labas. Aš Konė. - Aš Gabė.
Konstans, man neleidai vadint tavęs Kone.
Gali vadinti mane Kone.
Eime paieškoti mėtinuko.
O tau iš kairės palaidota, anot „Google“,
Arlyn, kuri mirė našle, nes nužudė savo vyrą.
- Įdomus posūkis, brangioji. Taip. - Žudikė Arlyn – mano herojė.
Mama mėgo liežuvauti apie kaimynus.
Labas, mama.
TIJA LEIRD MYLINTI ŽMONA, MOTINA, DRAUGĖ
Vilkime tavo dovanotais keistais marškinėliais
ir linksminamės tavo gimimo dieną, kaip visada.
Ir nė vienas iš mūsų nė karto nepamiršo tavo gimimo dienos.
Meluoji mirusiajai? Liūdna.
Aš tik ištarsiu „pagarba“.
Tu parveždavai mane iš mokyklos, kai mano mama pamiršdavo.
Dar ji mane išmokė įsidėti tamponą.
Ne tada, kai vairavo.
Nors tai vyko mašinoje.
Kas tas gražuoliukas?
Regis, pagražėjęs Luisas.
Eina šikt.
Tikrai Luisas.
Nieko sau.
Kurių galų jis nusiskuto barzdą?
Užsiminiau jam, kad būsim čia, bet nemaniau, kad jis ateis.
- Sveiki. - Sveikas, žmogau.
TAI KAS NAUJO? NIEKO
Tikiuosi, netrukdau.
Ką reiškia „Sveiksbiče“?
Nieko. Sveiks.
Taip. Pirmąkart suveikė. Eina šikt.
Net kraujas užvirė.
Mums pavyko, brangioji.
Jei jau viską aptarėme, pažaisime mėgstamiausią mamos žaidimą.
Esi žaidęs „Pūstą triušį“?
Ne, bet mano dėdė visų to klausinėjo, ir dabar jis už grotų.
Gadini mūsų kapinių vakarėlio nuotaiką, Luisai.
- Atsiprašau. - Tiek to.
Turi prisikimšti pilną burną zefyrų,
tada pasakyti: „Aš tave myliu, mama“.
Tu gali sakyti „Tija“.
Ačiū.
Pasiruošt, dėmesio… Jau pradėjom.
Pasiruošt, kemšam.
- Myliu tave, mama! - Mylim, Tija!
Aš labai tave myliu! Labai!
- Šūdas. - Šūdas.
Tuoj. Viskas gerai.
Mes tuoj.
Gerai.
Atsiprašau.
- Gerai. - Ačiū.
Ji vos nepasiėmė tavęs.
Brajanai.
Maniau, kad viską išsigalvoji.
Jei mūsų nebūtų kambary,
jaučiu, ji būtų suėdusi tavo sielą.
Sakiau. Ačiū.
Norėjau, kad kas tai pamatytų.
Tai kas vyksta?
Šypsokis, lyg pliurptume nesąmones.
Anksčiau mes nuolat pykdavomės.
Ji nuolat kritikuodavo mano auklėjimo būdą, sakė, per daug kišuosi.
Kol galiausiai man pasakė sustoti.
Ji man liepė padaryti pauzę, Gabe.
Lyg su distanciniu būtų norėjusi tave išjungti?
Mano ribos buvo pažeistos, todėl giliai įkvėpiau
ir nusibrėžiau jas iš naujo.
Nori man pasakyti, kad neatsikirtai?
Gal ir pavadinau ją „Šūdstans“.
Kaip išgyvensiu likusią savaitę?
Šūdas. Nežinau. Man metas. Turiu susitikti su Šonu.
- Ne. Neik. Gabe. - Ne. Aš privalau.
- Tu negali. Niekur neisi. - Privalau.
Štai jis.
- Mielas berniukas. - Šonas kviečia.
- Nekviečia. Jis man parašė. - Netiesa.
Nekviečia. Rašė, kad nenori susitikt su tavim.
- Ne, nieko panašaus. - Taip.
Gerai, bėgu. Bet ši dinamika mane džiugina.
Gal parašysiu apie tai disertaciją. Klausyk, ji greit išvyks.
O Derekui streso nereikia, antraip sprogs jo širdis
ir viską aptaškys.
- Aišku? - Taip. Gerai.
Mieloji,
patarsiu elgtis priešingai
nei paprastai patariu pacientams.
Noriu, kad šiuos jausmus užgniaužtum,
plačiai bei kvailai nusišypsotum
ir atsisietum.
Tą aš gerai moku.
Būtent.
- Sumažink savo vidinę sociopatę. - Gerai.
Myliu tave. Iki, Derekai. Iki, Bišopų mama.
- Malonu buvo susipažinti. - Viso gero.
- Viso. - Iki, Džei.
Ei, mieloji.
Kaip manai, keista, kad mama masažuoja man pėdas?
Taip, bet tegu tai daro ji, ne aš.
Juokinga.
Liz, tu mane juokini.
Tu mane irgi, Kone.
Aš…
Labai dėkoju tau, kad atvažiavai čia,
kad padėtum mums tiesiog už ačiū.
Taip, savaitę nemokamai mane maitinsi,
ir jei paprašysiu ką nors paskrudinti,
turėsite tai padaryti.
Jokių klausimų, jokio smerkimo.
- Sutarta. - Gerai. Ko reikia?
Būrelis kitų veteranų ėmė lankytis mūsų sporto salėj.
Pamanėme, būtų šaunu suburti palaikymo grupę.
Kitiems vyrukams irgi nelengva.
Ar padėtum mums šioje veikloje?
Juokauji?
Būtent tai svajoju daryti.
Patikėk, niekas taip negydo, kaip galimybė išsikalbėti
tiems, kurie patiria tą patį.
Rėjau, Džeri, ačiū, kad atėjote.
Velniop Parkinsoną.
Šiknon jį.
Giliai subinėn.
Persistengei.
Taip, pajutau.
Kai jis aprims, galbūt pamėgsi jį.
Arba ne.
Arba taip, arba ne.
Ar turi rimtų bėdų?
Man pirmos stadijos prostatos vėžys.
Geras.
Gali likti.
Ačiū.
Taigi, kas pirmas? Ne tu.
Kai tik man ėmė drebėti abi pusės, vis galvoju apie viską,
ko nebegalėsiu daryti.
Pavyzdžiui, parašyti savo vardo, žinot, ar uždėti plokštelę.
Nulaikyti kavos puodelį.
Sunku, žmogau.
Man tik myžt sunku.
Tu niekuo neypatingas.
Man irgi myžt sunku.
Vyrai, čia ne varžybos.
Polai, tu padėjai tiek daug žmonių.
Pagalvok apie savo pasiekimus, apie palikimą.
Pats man sakei,
kad negalvočiau apie tai, ko negaliu.
Išmokei mane telktis į mažus dalykus.
Šis žąsinas ir mane to išmokė.
Pateiksiu pavyzdį.
Jaučiuosi laimingas, galėdamas kalbėtis su jumis.
Mes kietesni už tave.
„Laimingas“ per švelniai pasakyta.
Mes imam kalbėtis, o jo gyvenimas pilkas kaip „Rekviem svajonei“.
Kalbu ne apie tą epizodą, kai jie mėgaujasi heroinu,
o apie pabaigą, kai jiems riesta, ir supranti, kad heroinas visai nesmagus.
- Brajanai. - Ji klausė, kaip susipažinom.
- Neklausiau. - Neklausė.
Ji neklausė.
Paimsiu ją. Abejoju, ar jai reikia tai girdėti.
Ji ne kartą girdėjo šią istoriją.
Ji užmiega tik jos klausydama.
Smagu buvo susipažinti, Saton.
Iki pasimatymo mano kabinete, vaikeli.
Ar man nerimauti dėl to,
jog Alisai su Samer šįvakar bus lengva gauti alkoholio?
- Ne. Jos savarankiškos. - Savo gyvenimų šeimininkės.
- Gerai. - Taip.
Taigi, Luisai, kaip gyveni tapęs tokiu gražuoliu?
Labai neblogai, šiaip jau.
Didžiuosiesi manimi. Išmokau virti geriamą kavą,
mane paaukštino darbe, ir aš turiu merginą.
Būtų juokinga, jei ją užmuščiau.
Atleisk, nežinau, kodėl tai pasakiau. Regis, buvo užsilikęs jausmas.
Bet kuriuo atveju, nuostabu.
Susipažinome britiškoje aludėje.
Abu užsisakėme dešrelių su bulvių koše.
- Ar čia kokia sekso rūšis? - Gali būti.
Spėju, Tapens yra vienintelė britė be manęs
San Diege, tai galbūt dėl to…
Atleisk. Sakei, Tapens?
Taip, Tapens. Toks jos vardas.
- Tokio vardo nėra. - Jis savo vaiką pavadino Saton.
Ar Tapens yra Brodvėjaus legenda, dukart apdovanota „Tony“?
Ji buhalterė.
Bet ji kur kas šaunesnė nei jos vardas.
Ji protinga, linksma,
sportiška ir su ja kažkaip…
tikra.
Tau puikiai sekasi, Luisai.
Matyt, karma nėra jau tokia kalė.
Toks yra Brajanas.
Jis teisus.
O kaip tu, Džimi?
Ar susitikai su ta Sofi?
Žadėjau tau su ja susitikti ir nesusitikau.
Aišku.
Tačiau nuėjau į pasimatymą su miela sesele.
Geras. Susitiksite dar kartą?
Tikiuosi, ne. Tai ją pribaigtų.
Kai Alisa paskambino man ir paprašė ateiti,
pirma pasakiau ne, bet ji mane įkalbėjo, ir dabar džiaugiuosi.
Aš irgi. Taip…
Buvo tikrai gera tave pamatyti.
Ir man tave.
Išeisiu su ja į parką. Gal galiu ją pervilkti?
Ne. Tai mano draugės atminimui.
Čia parašyta „Parodyk papus“.
Tai pokštas apie žindymą, Kele.
- Nenusišnekėk. - Gerai.
Ji tikrai ilgai nedirbs.
Labai tau ačiū už juos. Tu toks mielas.
Man patinka tas šokantis vyrukas ant liežuvio.
Jie nauji?
Ne, savo naujus neavėtus „Jordan 4 Retro OG Breds“
prastūmiau internete už aštuonis šimtus.
Už juos nupirkau šitą porą
ir dar dvi, kurias ir vėl perparduosiu.
Už aštuonis šimtus?
Geras, kodėl tau to nepaversti verslu?
Tai tik pomėgis.
Kai kurie pomėgiai virsta karjeromis, Liz, net jei tau ir nepasisekė.
Ką tu ten darai?
Puti akmenis?
Aš juos poliruoju, puikiai pati žinai.
Iš kur man tai žinoti?
Nė vieno negavau.
Mama, kaip keista.
Mes visi turime po akmenį.
O močiutė neturi?
Mano akmenis gauna ne visi. Tai nuo manęs nepriklauso.
Tai priklauso tik nuo tavęs.
Išpūsk jai vieną.
Metju, regis, tau itin patinka užsiiminėti tais bateliais.
Dievinu.
Man patinka ieškoti išpardavimų, laukti prie parduotuvių…
Kodėl tau nepamėginus rimčiau?
Gali paversti tai savo karjera.
Tu kieta, močiute.
Mūsų močiutė kieta.
Taip.
Aš kieta.
Juk smagu, tiesa?
Matai, kas nutinka, kai leidi vaikui reikštis.
Aš turiu vieną taisyklę, pameni?
Neaiškink man, kaip auklėti.
Ir aš matau, kaip spoksai į mane galvodama šūdą
nuo pat pirmos dienos.
Man nieko neprikiši.
Aš tobulai apsimečiau malonia.
Taip ir maniau, blemba.
Vertei mane jaustis pamišusia.
Žinai, Konstans, pasimėgauk šiuo apsilankymu,
nes nemanau, kad dar kada nors čia lankysiesi.
Eliza-kalė.
Girdėjau.
To ir norėjau.
Varge.
Labas. Turi minutę?
Paskutinįkart toks rimtas buvai čia atėjęs,
kai norėjai papriekaištauti man dėl burbulinės arbatos.
Kaip galima kramtyti gėrimą?
Tu toks tinginys.
Klausyk, galvojau apie savo palikimą.
Žinau, kad mane matai labiau kaip Džimio mentorių.
Nes jūs abu nuolat: „Myliu tave, tėti. Nekenčiu tavęs, tėti“.
Aš tave labai gerbiu.
Todėl noriu tau palikti visa tai.
Nori man palikti savo kabinetą?
Ne. Visą praktiką.
Noriu, kad perimtum Roudso kognityvinės elgesio terapijos centrą.
O Dieve. O kaip tavo numylėtinis Džimis?
Jis supras.
Jis jau nebedirba šiuo metodu.
Turi savo metodiką, o štai mes su tavimi drėbti iš to paties terapinio molio.
Žinai visus mano įrankius.
Aš galiu tave supažindinti
su savo požiūriu, kaip toliau dirbti.
Polai, jaučiuosi pagerbta ir aš tave labai myliu, ir tu tai žinai.
Žinau.
Todėl atsakysiu tau
atvirai ir absoliučiai nuoširdžiai.
Aš nenoriu tuo užsiimti.
Velnias.
Pameni, kai sakiau, jog noriu dirbti
su sudėtingesniais pacientais?
Jau ėmiau dirbti.
Ir man tai labai patinka.
Man puikiai sekasi su Maja.
Pradėjau vesti karo veteranų palaikymo grupę.
Net leidau sau svajoti apie savo traumų centrą.
Ką manai?
Manau, kad bet koks tavo sumanymas bus sėkmingas.
Gerai. Apsikabinkim. Ir ilgam.
Gražiai pasipuošiau?
Atsakysiu, kai pasipuoši.
Skaudu, bet sąžininga.
Turiu tau smagų klausimą.
Kodėl pakvietei Luisą, tačiau man nesakei?
Na ir plepys tas britas.
Kas yra, vaikeli?
Norėjau, kad pamatytum, kaip jis susitvarkė, nes tu jam padėjai.
Tėti, padėjai žmogui, kuriam galėjai iš viso nepadėti,
ir aš noriu, kad tą patį padarytum sau.
Nesąmonė, kad jis susitvarkė, o tu vis dar ne.
Kodėl tau nepaskambinus Sofi?
Tu mane „Džimini“?
Dabar suprantu, kodėl širsta mano pacientai.
Nuolat galvoju apie tave, tūnantį vieną šiuose namuose.
Aš negaliu išvykti į koledžą,
kol neįsitikinau, jog netūnosi vienas tamsoje.
Viskas man bus gerai.
Aš ilgėsiuosi tavęs, tačiau žinau, kad esi pasiruošusi išvykti.
Smagiausia yra tai, jog tai yra mūsų su tavo mama
rezultatas.
Alisa, nėra didesnio džiaugsmo nei matyti, kaip drąsiai sieki rezultatų.
Labai tavim didžiuojuosi.
Supratai?
Supratau.
Dar vienas dalykas.
Kiek suprantu, normalūs vaikai labai džiūgauja
išvykdami į koledžą ir palikdami tėvus.
Padaryk man paslaugą ir apsimesk normalia.
Apsimesiu, jei tu apsimesi.
- Sutarta. - Sutarta.
Normalus.
- Taip ir maniau. - Normalus.
- Mes sutarėme.
Normalus.
Čionai.
Liz?
Ji norėtų.
Aš Konė.
Dereko mama.
Polas. Draugas per prievartą.
Girdėjau, sakei, jog esi mano draugas.
Velniop Parkinsoną.
Smagiai skamba.
Jūs irgi galit pasakyti, jei norit.
Velniop Parkinsoną.
Užsukau aplankyti Dereko.
Mano žmona, gydytoja, perdavė man šį daiktą,
nes jam negalima lenktis.
Įspėju, ji jau keturiskart sugriebė man juo už užpakalio.
Aš tik trumpai pasisveikinsiu
ir dingsiu lauk.
Taip, jis snaudė. Pažiūrėsiu, ar pabudo.
Puiku.
Žinai, Polo duktė yra aplinkosaugos mokslininkė.
Paklausk, gal ji nori dirbti jogurto kioske.
Nepradėk.
Daviau jai patarimą dėl auklėjimo.
Ji, regis, apsidžiaugė.
Ji davė jums akmenį?
Taip.
Jis man patiko.
Nugyvenau ilgą ir įdomų gyvenimą.
Kodėl ji nenori iš manęs pasimokyti?
Deja, jaunesnė karta,
regis, nenori to, ką mes jiems siūlome.
Kada tapome seniais?
Kalbėkite už save.
Aš – ikona.
Am!
Geras.
Pasivogsiu.
Susigalvokit savo gyvūno garsą.
Dereko kambary nėra.
Derekai?
O Jėzau. Ko?
Negąsdinkime vyriškio su nesveika širdimi.
- Kaip mane radote? - Paštininkas tave matė.
Tonis skundikas, blemba.
Ką tu sau galvojai?
Tau nesaugu eiti iš namų.
Man nesaugu namuose.
Man nereikia jokio streso.
Jūs abi arba susitarkite, arba nešdinkitės lauk.
Vienai teks likti, nes reikia rūpintis manimi…
- Gal tegu lieka žmona. - Gal?
- Gal tegu? Tavo žmona? - Taip, mano žmona.
- Gerai. - Sakiau: „Tikrai mano žmona“.
Nuvesiu jį namo.
O šios dvi tegu išsikalba.
Ne, to nebus.
Nežinau.
Kartais, kai suaugęs vyras pabėga iš namų,
kiti supranta, jog metas susitaikyti.
Žinai, seksas man uždraustas mėnesiui.
Gal patylėkime eidami.
Atsiprašau, kad sulaužiau tavo taisyklę.
Gal man derėtų leisti Metju surasti savo kelią.
Niekam nepatinka, kai uošvė aiškina, kaip gyventi.
Dieve, kokios mes banalios.
Mes bent jau nesiginčijame, kuri keps kalėdinį kumpį.
Nes nė viena nemoka gaminti.
Aš irgi atsiprašau. Tavo patarimas Metju buvo išties geras.
Seniai nemačiau jo tokio pralinksmėjusio.
Esu tai patyrusi.
Metju visad jausdavosi šeimos šešėlyje.
Dereko brolis irgi toks buvo.
Vaikystėje jam buvo sunku.
Man derėjo skirti jam daugiau dėmesio.
Negi sakai, jog mano būdas teisingas?
Ne, sakau, jog kiekvienam vaikui reikia skirtingo požiūrio.
Girdėjau tai, ką girdėjau.
Tu gerai išauklėjai berniukus.
Ačiū.
Prašom.
Dar palauk.
Ačiū Dievui.
Aš miriau kasdieną Laukdamas tavęs
Brangioji, nebijok
Mylėjau tave tūkstantį metų
Mylėsiu dar tūkstantį
Laikas sustoja Nes ji tokia graži
Aš būsiu gardi Aš nieko nepaleisiu
Žingsniu arčiau
- Dieve. - Vajė.
Kažkaip…
- paskubėjai. - Taip, žinau.
Nesu pratusi.
Aš paprastai pirmo pasimatymo metu nesusipažįstu su vyro šeima,
jo dukterimi,
ir dar mirusios žmonos / mamos gimimo dieną.
Taigi, nežinau.
- Kokia ji keista. Man patinka. - Aha.
Gražios pūstos rankovės.
Ir tavo banguoti plaukai.
- Tu labai graži. - Labai.
- Kiek vaikų turi? - Žinote, gal…
dainuojame toliau?
Nuo priedainio.
Aš miriau kasdieną Laukdamas tavęs
Brangioji, nebijok Mylėjau tave
DONA PRALEISTAS SKAMBUTIS
Tūkstantį metų
Mylėsiu dar tūkstantį
Ir aš visada tikėjau…
- Labas, Dona. - …Kad surasiu tave
Kas nutiko?
Laikas atnešė tavo širdį pas mane
- Lėčiau. Lėčiau. - Aš mylėjau tave
Tūkstantį metų
Ką reiškia „netekome Majos“?
Mylėsiu dar tūkstantį
Išvertė Egidija Namavičė