Tady Matthew. Nechte mi vzkaz.
Ahoj. To jsem zase já.
Hrozně moc se omlouvám. Zavolej mi prosím a promluvíme si, jo?
Mám tě ráda. Za pár hodin to zkusím znovu.
Povedlo se?
Tak moc jsem žádnýmu klukovi nevolala od...
Vlastně nikdy. Vždycky jsem to nechávala na nich.
- To je pravda. - Jo.
- Víš, co tě rozveselí? - Co?
Podívej.
Vím, že jsi nadšenej, ale mírni se.
Já ti rozumím.
- Dobré ráno, hrdličky. - Čau, Déčko.
Ahoj, jak se vede?
Jediné, co tak krásný den může vylepšit, je šťastný smíšený pár.
- Jasně. - Moc jsem se nemírnil, že?
- Jako vždycky. - Kruci.
Dneska je tak krásně. Pojďme na pláž.
No tak. Ulej se se mnou.
- Nemůžu. - Nemůžu.
Chci ležet na ručníku, poslouchat lichotky a nechat si namazat zadek.
- Musím do práce. - Musím do práce.
- Nech toho! - Nech toho!
- Bydlíme spolu moc dlouho. - Dřív jsme se ulejvali pořád.
Vzpomínáš, jak jsme tvýmu kámošovi ukradli auto,
jeli do nóbl restaurace a on pak byl v průvodu?
- Ne, to je Volný den Ferrise Buellera. - Jo.
Viděli jsme to a pak jsme to udělali.
On už tohle nedělá. Tenhle Sean je děsnej suchar.
Babčo, máš moc řečí. Nevšiml jsem si, že bys ty nějak řádila.
Když jsem byl já v tvým věku, dělal jsem nejrůznější šílenosti.
- Co se děje? - Musím do práce.
- Miluju tě. - Ahoj, lásko.
- Taky už musím. - Čau.
Počkej, ty už jsi na vejšce. Pojď za školu, zajdeme na margaritu.
Táta je za tebou.
- Na kafe. - Slyším vás obě.
Píšeme test z renesance. Mýho oblíbenýho období.
Šprte!
Co je to s nima?
Já jim chtěl jít příkladem jako lúzr.
Taky mě zklamali.
Zašla jsem za tím psychofarmakologem, kterého jsi mi doporučila...
- Jo. - ...aby mi dal
- antidepresiva. - To je skvělý.
Zmínila jsem i to, že pracujeme na tom, abych cítila svoje pocity.
Což mi připomíná,
že jsem včera brečela u videa se lvem, který se shledal s chlápkem, co ho choval.
Jsem na tebe hrdá.
Chtěla bych se vrátit k něčemu,
cos včera zmínila na tom kvízu.
K těm dvěma kámošům, který občas pozveš, když jsi na dně.
Xanax a Zinfandel?
- Xanny a Zinny jsou nej. - Jo. Ti dva by se ale kámošit neměli.
Jako já s Vanessou v šestý třídě.
Nemohly jsme spolu sedět, byly jsme nemožný.
Měly jsme horší známky, bývaly po škole a stahovaly kalhoty Jadě.
- Proč? - Chtěla to. Byla na svůj zadek pyšná.
Chci říct, že ty dvě věci jsou špatná kombinace.
Z osamění se stává sebenaplňující předpověď,
když se izoluješ a ordinuješ si prášky.
Kdyby se to stalo, Mayo, zavolej mi. Ano?
- Dobře. - Dobře.
- Chceš vědět, u čeho brečím já? - No?
U videí, kde naštvanej soudce v Ohiu mluví s obžalovanýma
a ubožákům promine pokutu.
Jo.
Kéž by to byl můj táta.
Trpí hlubokou depresí a kupuje si prášky, protože ji opustili kámoši.
A ty z toho máš radost, protože jsi sociopat?
Protože tohle bych měla dělat.
Bože, cítím se jako Beyoncé před sólovou kariérou.
- Jo. - Paul končí
a já pořád myslím na to, že bych si jednou mohla otevřít svoje krizové centrum.
Byl by to retreat pro pacienty,
co potřebují odvykačku a skupinové terapie.
Vím, že to jsou zatím jenom sny, ale upřímně,
už samotná představa mě pořádně vzrušuje.
- Jo? - Jo.
Takže tě tam dole svrbí z cizích traumat?
Jo, jako kdyby mi nemravenčily nohy, ale frnda.
- Jo. - No...
Já mám traumat spoustu.
Tragédie. Pravý černošský problémy.
No dobře.
Co děláš?
- Zvedám tě. - Jde to i jinak.
- Jo? Pojď. - Já sám.
- Určitě? - Jo, v pohodě. Díky za snahu.
- Jo. Tak povídej. - Jo.
Je to na dýl, ale byl jsem první celostátně hledaný unesený dítě.
Sakra, to je sexy.
Máme dost práce, než tenhle svetřík odejde do důchodu,
ale se vším ti pomůžu.
S převedením pacientů, s jejich záznamy...
Poeticky zakončíme dokonalou kariéru.
A mě přinutili, abych ti pomohl s právními aspekty.
Ta budova patří tobě, tak je potřeba změnit pojistnou smlouvu,
kdyby tam Gaby a Jimmy chtěli zůstat.
Nebo daň z majetku budou platit oni.
- Nudím tě? - Velmi.
- Tak si oba naserte. - O víkendu přijede Meg.
Bože, tátové dcer.
Můžeme v rychlosti probrat,
jak jste vychovali silné ženy, které zbožňují svého tátu,
ale ne tak moc, aby chodily se staršíma? Staří chlapi jsou nechutní.
Bez urážky.
Může mě někdo z vás hňupů vzít na letiště a vyzvednout Meg?
- Jistě. Cokoliv. - Jestli mám jet, vybírám hudbu.
Fajn.
Valjeane, konečně vidíme jeden druhého bez příkras.
Monsieur le Mayor, dostanete jiný řetěz.
Než budete pokračovat, Javerte,
než mě zase spoutáte jako otroka,
vyslechněte mě, musím něco udělat.
Ta žena po sobě zanechá ubohé dítě.
Nikdo jiný než já nezakročí.
Ve jménu milosti, postačí mi tři dny.
Pak se vrátím.
Čestné slovo, já se vrátím.
Máte mě za blázna. Stíhal jsem vás řadu let.
Lidi jako vy se nikdy nezmění.
Člověk jako vy.
- Myslete si, co chcete. - Lidi jako vy se nezmění.
- Zavázal jsem se. - Lidi jako vy se nezmění.
- Nic o mně nevíte. - Ne, 24601.
Ukradl jsem jen chléb.
- Varuji... - Neznáte mě.
Javerta!
- Ve vězení jsem se narodil. - Mám kuráž.
- Mezi touto chátrou. - Zabiju vás.
- I já k ní patřím. - Udělám, co je třeba.
To jste si vymysleli?
- Jo, vymysleli. Jo. - Jo. Vymysleli.
TERAPIE PRAVDOU
Paule, kolikrát už se s tebou Jimmy dojemně loučil?
Až mockrát.
Nedělám to schválně.
Jenže kdykoliv se teď loučíme, vyzní to moc procítěně.
Já si to schovávám až na konec.
Abys věděl, pak mi řekneš, že mě máš rád
a že jsem ovlivnila tvůj život i tvou pleť.
Kakaové máslo je super.
Ruce máš jako v 25.
Prosím tě, nachystáš mi tabulku,
kam si budu zapisovat doporučení pacientům?
Žádný problém. Pro tebe cokoliv.
- Mějte se. - Sbohem, Paule.
Prokrista.
Sakra.
„Pro tebe cokoliv?“
Asi chápu, že chceš být svému odstupujícímu králi k službám,
ale já s tím mám zkušenosti a říkám, že to nedopadne, jak si představuješ.
Já toho zas tak moc nečekám.
Pár měsíců ho chci pronásledovat a nasát jeho genialitu.
Možná o tom napíšeme studii.
Pak bych chtěl, aby se mi poslední den podíval do očí a řekl:
„Děkuju, Jimmy. I já se od tebe něco naučil.“
Jo.
Staří lidi umí dvě věci. Šířit počítačové viry a ničeho si nevážit.
Já teď mám například u sebe doma mámu,
protože její pečovatelka odjela na dovolenou.
Ta mrcha se ani nezeptala. Přišla jsem domů a v kuchyni máma.
Smažila rybu v tričku a spodním prádle.
Víš, co je nejhorší?
Horší než ryba ve spodním prádle?
Že se toho poděkování nedočkáš.
Mám na vás počkat v kanceláři?
Dane, zdravím, pojďte dál.
- Zdravím. - Zdravím, Gaby.
Do toho.
Gaby...
co plánujete o svátcích?
O jakých?
O jakých chcete.
Na konverzování ještě zapracujeme, ale začal jste skvěle.
- Díky. - Není zač.
Hele, k čemu poděkování od Paula, když mi poděkoval Dan?
Vím, že ti mám platit v burritech, ale to by se cestou blbě jedlo,
tak ti nesu sponku s tacos.
Bože můj. Ta je rozkošná.
To beru.
Máš dobrou náladu.
Ani nevíš jak.
Řekni mi o nějakým problému a možná prasknu radostí.
Není se mnou zábava.
Je jasný, proč se ze mě stal opatrnej minidospělák, ale už to trvá moc dlouho.
Co když teď taková prostě jsem? Nudná.
Dobrá zpráva: jsi sexy, takže trochu nudná být můžeš.
A ještě lepší: nudná nejsi.
Na vejšce navíc můžeš zkusit změnu.
- Já v prváku byla jako čarodějka. - A líbilo se ti to?
Byla jsem děsně cool. V plášti mi to seklo.
Já se k čarodějnicím hlásit nechci. Vidíš, jak jsem trapná?
Ne. Teď mluvím vážně, jasný?
Jsi silná. Můžeš být, kým chceš.
Stačí říct: „Seru na to.“ A něco zkusit.
Nekomanduj mě, mrcho.
- Promiň, to mi nejde. - Zkoušej to dál.
Ne tak panovačně, spíš energicky. Umíš nějaký přízvuk?
Ahoj, jsem Alice. Ráda tě poznávám.
Mluvit tak čtyři roky bude těžký.
Fakt by sis večer měl vzít volno.
Ten mejdan bude boží. Bude to v jednom cool skladu v centru.
A ona se určitě oblíkne dost vyzývavě.
Bude nám děsná zima.
- Nekámošte se spolu. - Prosím.
Nevyrazíme si aspoň jednou na párty jako dřív?
Jsem pro. Ať je to cokoliv, jdu taky.
Takhle se mi líbíš.
No tak, kámo.
Všichni víme, že chceš večer volno.
Jistěže chce volno.
Kvůli tobě Jorge nemá osobní život ani partnerku.
Potřebuje babu. Nebo chlapa. Sorry, nevím, jak to máš.
Teď bych bral cokoliv.
No tak, Seane, výjimečně. Řekni „seru na to“.
Seru na to.
- Seru na to. - Seru na to.
Seru na to.
Jo!
Nechala jsem Matthewovi vzkaz a zkusila ho uplatit grilovačkou.
Chytrý. Má rád burgery a žebírka?
- Rád míchá alkohol a oheň. - Skvělá kombinace.
- Na párty musí být vzrůšo. - Napsal mi tohle.
„Nemám čas. Zaměstnává mě to, jakej jsem kretén.“
Teď ti chybí ještě víc, protože proti tobě použil tvoje vlastní slova?
Já ho to naučila.
- Co? - Gril potřebuje 20 minut.
Pořiďte si dítě.
Ty jo. Chtělo to oslí můstek.
Díky, že to říkáš.
Když si ho nepořídíte, naše přátelství do tří let skončí.
Prosím, pořídíte?
To myslíte vážně? Liz, umlč je.
Odpověz na otázku.
Musíte si počkat.
S Gaby jsme se dohodli, že o manželství a dětech nebudeme mluvit
až do prvního ledna 2027.
Je to operace Zklidni hormon.
Já vaše hranice respektuju.
- Vlezdoprdelko. - No a?
Zajdeme pro zmrzlinu?
A zase bez můstku. Hlídáš si počet slov, nebo co?
- Fajn. Gaby, jdeš taky? - Pryč od těch vlezlých blbečků.
To byl podezřelý odchod.
Jdou si užít ve třech?
Proč neřekli mně? Jsem dobrej. Mluvím u toho a nikdo se pak nestydí.
My jsme tady taky tři.
- Ne. - Jsem unavenej.
To byl přece vtip.
- Nech toho. - Říkám, že ne.
Ty jo, upřímně, to zmrzlinářství chce oživit.
Nebylo by to skvělé krizové centrum?
Musí se to zrekonstruovat, ale můj kámoš realiťák ti dá lepší cenu.
Jo, ten dům je tichej, prostornej a skoro tam nestraší.
Seš blbej.
Je dokonalej, ale je to jen sen.
No, nemusí to tak být.
Říkám, že můžu sehnat investory.
My to zvládneme.
S těmi terapeuty se sejdu.
Ale dobří jako vy určitě nebudou.
Nebudou, ale vy to zvládnete.
Věřte mi.
Čau, máme návštěvu.
Ahoj, nevěděl jsem, že přijedeš.
Vybírám hrnek a vařím jí čaj.
Já si pokládám mobil a objímám svou dceru.
Ale zbytek života klidně komentovat nemusím.
Tati, potřebuju pomoc.
No?
Dave zapomněl sehnat fotky rodiny do Masonova rodokmenu,
- i když měl času dost. - Rozejdi se s ním.
To se dalo čekat.
Můžeme se stavit u tebe ve skladu pro staré rodinné fotky?
Mám dalšího pacienta.
- Čaj, madam. - Díky.
- Jimmy, ty už jsi skončil? - Jo, dodělal jsem ti tabulku
a chtěl jsem jít na grilovačku k Liz. Půjdete taky?
Nikdy. Udělej pro mě něco.
Běž do toho skladu s Meg a najdi moje poznámky o Reggiem.
Je nervózní z toho, že končím, protože jsem tak dobrej.
Chci mu ukázat, jaký udělal pokrok.
Tati, já ti to klidně přinesu.
Ne. Jimmy tam zajde.
Můžete jít spolu.
- Namířil mi do obličeje. - Já vím.
Protože mě má rád.
Já to říkal. Věděl jsem to. Chce, abych byl někým, kým už nejsem.
Musím jít na párty ve skladu.
Co si tam mám sakra vzít na sebe?
Krátký šortky a plátěnky bez ponožek.
Ani nevím, proč jsem na to kývl.
Ona tak hezky voní.
Proto.
Julie voní jako nový auto.
Vůni novýho auta miluju.
To je hezký. Mě to sere.
- Čemu se jako směješ? - Já v tohle totiž doufal.
Nemáš rád změny. Jsi tvrdohlavej jak mezek.
To říká ten pravej.
Líbí se mi, co s tebou ta holka dělá. Mám to pak lehčí.
Každej občas potřebuje vytrhnout z rutiny.
Na to ti kašlu. Já mám svůj harmonogram rád.
Foodtruck má otevřeno přes oběd a večeři od pondělí do soboty.
V neděli bývá jen brunch.
A kdy kadíš?
Vždyť říkám. V neděli večer.
Hele, teď děláš pro mě. Na tu párty půjdeš.
Ber to jako zkoušku toho, co dokážeš.
Jeden večer vydrží kdokoliv cokoliv.
Julie mě donutila jít ke kamarádce na večeři.
Nesmělo se tam v botách.
Magoři ujetí.
Nechci ti sloužit.
Podělals to. Pustil sis do života katalyzátor.
Není nic děsivějšího, než když tě někdo, na kom ti záleží,
vytáhne z komfortní zóny.
Řekl „my“, aniž bych souhlasila.
- Parchant. - To snad ne.
- Ohledně mýho krizovýho centra. - Ty nějaký máš?
Ne, je imaginární. Musíš držet krok.
Po Díkůvzdání nemůžu způsobit další drama, jen protože vyšiluju.
Víš co? Seber mi mobil, abych se s ním nerozešla.
Mívám pocit, že terapeuta potřebuješ ty.
Já terapeutku mám a pracujeme na tom každý týden.
A ty ho máš?
Měl jsem, ale prý už ho nepotřebuju.
To není pravda.
Svolám svoje nejbližší a skočím do vody.
Ale ne doslova jako Derrick.
Je to prostě metafora.
- Pravda. Já je seženu, kromě Aliyah. - Přestaň. Potřebuju všechny nejbližší.
- Nejbližší? Já chci taky. - Víš co, mami?
Kdo věčně kritizuje, jak stojím, mezi ně nepatří.
Tvoje minus. A nehrb se.
No jo.
Víte co? Vsadím se, že ten hajzl řekl „my“ schválně.
- A je to tady. - Chtěl napadnout operaci Zklidni hormon.
- To je přímo ďábelský. - Je to podlej, krásnej génius.
Víš co? Dej mi ten mobil.
- Tenhle? - Jo, ten mobil.
Ne.
- Dej mi ho. - Ne.
Dej mi ho!
- Ne. - Nedávej jí ho, Liz! Nedávej!
Liz, nesměj se. Naval.
- Nedávej jí ho! - Dej mi ten mobil!
- Ne. - Dej mi ho.
U mě doma neběhej, Liz.
Tak jo. Kdo to svoje najde jako první, může odejít.
Jasně.
- Mám ty fotky. - Jdi do háje.
- Chci odejít, ale je mi tě moc líto. - Klidně běž, mně to nevadí.
Chceš zůstat?
- Je to pro mě moc důležitý. - Aha. Dobře.
Hledej jakýkoliv nápis jako „spisy pacientů“. Nevím.
Dobře.
Ježíši, tati. To je harpuna?
Jo, tu má už dlouho.
Tvůj táta si v restauraci dal ušně a chutnaly mu tak moc,
že si je chtěl sám nasbírat u Cataliny.
Harpunu si vzal, protože věřil, že tam na něj číhá lachtan.
Nezabil ho. Nakonec se spřátelili.
Já jen, že toho víš o tátovi mnohem víc než já.
Jsi takový můj adoptivní bratr.
Jo.
No, jestli tě to uklidní,
můj táta je pro mě taky záhadou.
Dalo by se říct, že je emocionálně nedostupný.
Jak hezky říct, že stál za prd.
Je to zajímavý. Jsem jeho přesnej opak.
Ale poslední dobou bych byl radši, kdybych na Alici tak nelpěl.
Jde na vysokou. Snažím se maskovat, jak mě to ničí.
Odejde ti dcera a teď můj táta.
To mimochodem zvládáš jak?
V pohodě.
Jo, pořád tady bude. Můžu si za ním chodit pro radu.
Možná mě seznámí s tím lachtanem.
Jmenuje se Julian.
Já tátu chtěla přemluvit, aby se přestěhoval do Connecticutu.
Jo? Tak to hodně štěstí.
Už souhlasil.
Museli jsme jet tímhle? Smrdíme jak krevety.
No a?
Zatancuj si s někým hladovým.
Kámoš píše.
Dostali nás na seznam, ale vstup stojí 40 dolarů.
V hotovosti.
Někdo u sebe nosí hotovost?
Ty ji máš, nešťastníku?
Tak mi neříkej, ale jsem švorc, takže to sedí.
Tak nic.
Je tady hromada lidí.
Kdo by se nechtěl nadlabat, než půjde tancovat?
Otevřeme foodtruck.
- Fajn. - Jo.
- Miláček rýmuje. Jdeme. - Jo.
Jdeme vydělávat.
Čaute, než si dáte tequilu, měli byste se najíst, víte?
Paule, díky, žes přišel do kruhu mých nejbližších.
A to tvoje pyžamko se mi moc líbí.
Liz říkala, že musím, kvůli jakýmusi Kameni úmluvy.
Ty jo. Ona už je rozdává kdekomu, co?
Zlobíš se, žes ho nedostal.
- Přímo zuřím. - Jaká úmluva?
- To neřeš. Ty kámen nedostaneš. - Já ho nechci.
Jen počkej.
Já do toho kruhu chci taky.
- Můžeme se vyměnit. - Nic takovýho.
Mami, klidně tu zůstaň.
Ale nevykládej zase nudný, dlouhý historky,
- co nás nezajímají. - Cože?
- To jsou debilní pravidla. - To teda.
Fajn. Derrick použil slovo „my“.
Musím ho posoudit z dlouhodobého hlediska. Začneme jeho klady.
Minulý týden mi koupil hranolky, protože jsem měla krámy.
Ale ne že bych mu to řekla, on si to spočítal.
Spočítal? Nedostáváte to všechny ve stejnej den?
- To myslí vážně? - Řeknu ti jeden klad. Ten tvůj mladík
mi připomíná kluka, co jsem potkala v roce 1969 v Illinois. Jakže se jmenoval?
To bude ta nudná, dlouhá historka, jaks říkala?
Sakra. Fakt díky.
Promiňte. Pokračujte.
Kdo byl v Illinois?
- Gary, ano. Jmenoval se Gary. - Gary?
Chile. Pracoval v bance.
Šla jsem s šekem k jeho okýnku
a chtěla to v drobných, protože mám ráda to...
Tak jaký to je ve srovnání s jinými pátky?
Pro mě? Úžasný.
Snažím se zase trochu randit.
Tvůj táta mi vlastně dobře poradil.
Můj táta ti pomáhá se vztahy?
Nemohl ses zeptat nějakýho vraha nebo pětiletýho dítěte?
A povedlo se?
- Nedávno jsem někoho u večeře rozplakal. - To není dobrý.
Možná mám štěstí, že jsem tak nemožnej. Tia byla v podstatě dokonalá.
A přesto to občas bylo složitý.
Já o komplikovaných vztazích něco vím.
Znám to až moc dobře.
Fakt? Problémy s Davem. Tvůj táta bude nadšenej.
- Probereme to? - Ne. Dobrej pokus.
Jako dcera terapeuta vidím, o co ti jde, ale...
- zůstaneme u tebe. - Překřížíš nohy a budeš na mě zírat?
Jo, učila jsem se od mistra.
No tak jo. Jednu ženu jsem potkal.
Je zvláštní. Umí mě rozesmát. Připadá mi jako ta pravá.
Akorát že... já nevím.
- Přestaneš si to sám ztěžovat? - Už jako tvůj táta i zníš.
Náš táta.
Kéž bych zažil jednu jednoduchou romantickou chvilku.
Nekomplikovaný polibek, který by mě postrčil dál.
Dodal mi naději.
V pozadí by mohlo hrát „Nightswimming“ od R.E.M.
- Z nějakýho důvodu bych to zpíval já. - Máš to promyšlený.
Přemýšlel jsem o tom. Ale hudbu jsem přidal až teď.
Poslouchej mě, Jimmy. Myslím, že všechno je...
Ty kráso. Našel jsem je.
Reginald Chen.
- Já ten podělanej spis mám. - Jo. Tak padáme.
- Nechceš doříct ten proslov? - Jasně.
Všechno dobře dopadne, Jimmy.
Promiň, to je celý. Umírám hlady.
To nebylo nic moc.
Už máme dost na vstupný pro všechny.
- Hezky. - Jo!
Počkat, takže nemusím sbalit vyhazovače?
To mě mrzí. Ty ses těšila.
Stejně ho sbalím.
Tak pojď.
- Zavíráme. Vámonos. - Jdeme.
- Super. - Ne, ještě tu jsou lidi.
- Běžte napřed. - Ty nejdeš?
- Kámo, nebuď takovej. - Ty běž taky.
Bezva. Čau.
Hele, to myslíš vážně?
Koukni na moje šaty.
Teď si představ, že jsem v nich zpocená a tancuju.
No tak, ty fakt nepůjdeš?
Já prostě v pátek pracuju.
Tak to má být.
Jak chceš.
- Pojď, půjdeme dovnitř. - Sakra.
Tak to byly klady.
Teď přejdeme k záporům.
Apky na mobilu si dává do složek.
To dělám taky.
- Co to znamená? - To je nesmysl.
Derrick má klady i zápory. Derrick má pěknej zadek.
- K sežrání. - Prdelku.
- Pevnou. - Hele, my víme, proč se bojíš.
- Je to známá věc. - Hej. Můj strach není známá věc.
A nikdo z vás neví, proč jsem, jaká jsem.
- Já to vím. - Já jo.
- Jsem tvoje máma. - Nech mě.
Já byl první. Fajn, tak ty.
Zažila jsi velmi nepříjemný rozvod, a tak se bojíš jakéhokoliv závazku.
I když tam byly polehčující okolnosti.
- Byl to závislák. - Vím. Chodila jsem s ním pak.
Já vím. Chtěla jsem, abys to musela říct nahlas.
Teď jsi až moc nezávislá žena alergická na muže, co nepotřebují péči.
A tak děláš hrozný věci, jako že spíš s Jimmym
a kazíš důležitý přátelství tím, žes mi to neřekla.
- To přežiješ. - S Jimmym jsi šlápla vedle.
- Mrcho, já tě v kruhu chtěla. - Promiň.
- Já ne. - Já vím.
Toho nesmyslu s kruhem nechte.
Ty čekáš na svolení, abys mohla být šťastná.
Zahodíme mikrofon.
Já vás nepozvala, abyste mě rozcupovali.
Ne. My do tebe jen trochu šťoucháme.
Jsme tady, protože sis do života pustila katalyzátor,
který tě nutí se rozhodovat.
A ty chceš slyšet, co máš dělat.
To ti neřekneme.
Doufal jsem, že ses ode mě za ty roky něco naučila.
Co vždycky říkám o náročných rozhodnutích?
Jestli jsou dobrý, zjistíš, až je uděláš.
- Ty jo, dobrý. - To je moudrý.
Buďte zticha. Potřebuju myslet.
- Chci kámen. - Tak zmlkneš?
- Briane, ticho. Slyším tě. Sakra. - To jsem nevěděl.
Nemáš zas tak moc práce?
Ne.
Co ta párty?
Bez tebe jsem nešla.
Co blbneš?
Já nevím.
Nezvládl jsem zkoušku a podělal jsem si to
u holky, která voní po mých oblíbených sušenkách.
Marisol to nechápe.
Můj foodtruck není jenom foodtruck.
Představuje můj řád a pocit kontroly.
A stabilitu.
Takže řádový, kontrolovaný, stabilní foodtruck?
Ne, ty to taky nechápeš.
Teď se cítím v bezpečí. Konečně.
Vzpomínáš, jak ses k nám nastěhoval a já tě chtěla políbit?
Tos byla ty?
Nebylo to proto, že by ses mi líbil. Nelíbil ses mi vůbec.
Jsem rád, že to vím.
Seane, nám dvěma se staly příšerný věci.
Ukrýváme se před světem.
A jsem ráda, že jsme se našli.
Ale já už se ukrývat nebudu.
Možná bys neměl ani ty.
Já se ti líbil.
Fakt ne.
Ale líbíš se Marisol.
- Čau, tati. - Ahoj.
Jsme zpátky.
Zase mě unesli.
- Liz. - Cože?
To se stává.
Tohle tě rozveselí.
Váš spis k Reginaldovi, pane.
Ten už nepotřebuju. Reggie mi volal.
Použil můj nástroj proti úzkosti.
Hvězda. Vzpomínáš?
Jo, jasně že vzpomínám. Bezva.
No, gratuluju. To má Reggie dobrý.
Až příště půjdeš do skladu, vezmi zbytek těch spisů.
Měl bys mi je začít digitalizovat.
Měl bych? Dobře, spolehni se.
Chceš pomoct skládat? Obloha mi jde.
Promiň, kamaráde.
Necháš mě o samotě s mým skutečným potomkem?
- Dobře. - Můžu?
- Jasně, Paule. - Jo.
- Ahoj. - Ahoj, Jimmy.
Sbohem, Paule. Do háje.
To nechutná jak víno za 45 dolarů.
Ale tohle...
To chutná jako fazole za 40 centů, a stejně si rád dám.
Dnes jsme se málem rozešli.
Fakt?
To krizové centrum mě šokovalo.
Ještě nevím, jak se ohledně toho rozhodnu.
Ale jedním jsem si jistá.
- Tebou. - No teda.
Po Merlotu a sýru je z tebe měkkota.
Ne. Fakt.
Seru na pravidla. Budoucnost můžeme řešit kdykoliv.
- To se mi líbí. - Mně taky.
Takhle geniálně jsem obešel operaci Zklidni hormon.
- Já to věděla. Mizero jeden. - Dostal jsem tě.
Fakt že jo.
- Ahoj. - Ahoj. Pojď dál.
Klepala jsem na dveře a viděla tvoje auto.
Jo, měl jsem sluchátka.
Čekám na Alici. Je na nějakým mejdanu.
Chtěla jsem říct...
že sis zasloužil poděkování.
No jo. Paul je dost speci...
To mi nepřipadalo jako sourozenecký polibek.
Nejsme příbuzní.
No jo.
Překlad titulků: Kristina Himmerová