Ei, gražuoli. Einu į dušą, nieko prieš?
Aprasos mano veidrodis.
O jei nuvalyčiau mažą langelį ant dušo durelių,
kad galėtum dirstelėti?
Nuvalyk du langelius. Vieną – ties smagia vieta, o antrą – ties veidu.
Gerai, sutarta.
Tai puikus objektas, bet finansiškai man nenaudinga.
Galbūt parduosiu jį su nuostoliu. O tai suaktyvina mano „nesėkmės mygtukus“.
Atleiskite, ar jums viskas gerai?
Taip. Išgėriau vaistus, bet jie nebeveikia kaip anksčiau.
Jei ji jus nervina, pasidėsiu ranką ant kelių.
Ir uždengsiu ją šiuo apklotu.
Bet dabar atrodo, jog jūsų finansinės bėdos mane užveda.
Atleiskite, jei tai jus trikdo.
Ačiū.
SIERA MADRE NEUROLOGIJOS SPECIALISTAI
Dėl ko tu čia?
Dėl Parkinsono. O tu?
Atėjau apsikirpt.
Nusipelniau skambesnio juoko.
Atleisk, nelengva diena.
Atrodai gerai. Balsas tvirtas. Kalbi kaip išmintingas žmogus.
Aš ir esu išmintingas.
Kaip tavo pusiausvyra?
Neblogai. Tie kvaili pratimai padeda.
Aš tai griūvu triskart per dieną. Sakau, gal pasisamdyt kaskadininku?
- Polas. - Džeris.
Lengvas tremoras. Daug ką atiduočiau dėl tokio tremoro.
Taip. Dažnai stipriai sustingstu.
Ir kairią pusę nuolat skauda.
Savo draugei pasakiau, kad seksas padeda,
bet ji pati gydytoja ir žino, kad malu šūdą.
Sunku tai priimti.
Jaučiuosi kvailai tau skųsdamasis.
Liaukis.
Visų mūsų tas pats galas laukia.
Kaip smegenys? Haliucionuoji?
Ne, ačiū Dievui.
Tai baisiausia.
Negana, kad kūnas atsisako, bet dar imi regėti nesąmones. Baisu.
Net nežinojau, kad taip būna sergant Parkinsonu.
Sykį vonioje šalia regėjau Hali Beri.
Kitą sykį jau buvo mama.
Tai blogai ar gerai? Jei tavo mama tikra gražuolė.
Tėtis sako, kad ji panaši į lūšį maiše.
Pakaks žliumbti. Aš dar gyvas, todėl dėjau aš ant to Parkinsono.
Taip. Tikrai.
Turi tai ištarti, kad jaustum prasmę.
Džeri, priimsiu tave po minutės.
Polai, pasiruošęs?
Dėjau ant Parkinsono.
Kas per velnias? Aš atėjau pirmas.
Turiu susitaikyti, Džimi,
Mano gyvenimo galas bus sunkus.
Ir aš galiu arba savęs gailėtis,
arba iščiulpti iš gyvenimo viską, kas liko nuostabaus.
Daugiau nesvarstysiu, už ką man tai.
O man patinka apie tai pagalvot.
Jau porą metų kaip zyziu.
Tai miela.
Mano naujoji filosofija – dėjau ant Parkinsono.
Smagiai skamba. Dėjau ant Parkinsono.
- Dėjau ant Parkinsono. - Dėjau jam ant veido.
Nesityčiok iš mano ligos, Džimi.
Pažiūrėsim.
Bet man reikia paslaugos.
Prižiūrėk mane, jei imsiu skęsti.
Truktelėk mane.
Žinau, kad daug prašau.
Polai.
Tu mane taip ilgai palaikei.
Būsiu dėkingas už kiekvieną akimirką, kai nors kiek galėsiu atsimokėti.
Tačiau vis tiek nesuprantu, kodėl turiu
važiuoti su tavim sportine mašina, kai tu vairuoji kaip pamišėlis.
Važiuoji ar ne? Tai, jog man negalima važinėt gatvėse,
nereiškia, kad turiu to atsisakyt.
Polai.
- Smagu? - Taip.
Gerai.
Polai, lėčiau.
Polai, man nekas.
Mano žmona žuvo avarijoje, Polai.
Liaukis! Atsipalaiduok.
Mielasis, atleisk, neturiu grietinėlės, nes nenorėjau jos pirkti.
Beje, šiąnakt per miegus...
Kaip man tai pasakyti?
Klykei kaip maža panelė.
Kas tau?
- Žinai... - Nagi. Ne, rimtai.
Kas tau buvo?
Gerai.
Kai buvau dešimties,
savo kieme mečiau į varną kankorėžį.
Suprantama, varna supyko.
Ir ji ėmė puldinėti mane iš oro, kai eidavau į stotelę.
Kiekvieną kartą. Žinai, kad varnos įsižeidžia?
Nežinojau, bet geresnės istorijos nesu girdėjusi.
Taip. Todėl sapnuoju košmarus, kad ji mane suras ir sutaršys.
Ką? Manai, ji iškirs tau akis?
Ji greičiausiai iškirs vieną akį.
Kad matytum jos šypseną, kai ji les antrą.
Džiaugiuosi, kad atsivėriau tau.
Žinau. Atleisk, mielasis. Myliu tave.
Aš myliu tave.
- Kas? - Kaip tai kas?
Negirdėjai, kaip ištarei „Aš myliu tave“?
Taip, normaliai.
Kaip Morfėjus. Pasakyk dar sykį.
Aš myliu tave.
- Laisviau myliu. - Gerai.
Myliu.
Duok bučkį.
Ten rasistė Pem.
Turiu kažką padaryti, kad ji suprastų, jog nekenčiu jos.
Patikėk, visi, kurių nekenti, puikiai tai žino.
Parodyk ką nors, kad ji suprastų, jog ir tu jos nekenti.
Ką?
Kiek dar pimpalų liepsiu jai suvalgyt? Nebeverta.
Mes jau arti. Nagi, sugalvok ką nors.
Labas rytas.
Niekas manęs dar nebuvo taip užvedęs. Varom namo greituko?
- Žinoma. - Gerai.
Nagi, paskubėkime.
Baigiau. Tik pažiūrėk, koks aš vyras. Ar tai tave užveda?
Užvestų, jei būtum surinkęs teisingai.
Nėra nieko vyriškiau už pasitikintį savimi ir neteisingai kažką darantį vyrą.
Nebent jei stovėčiau prie grilio
ir vienu metu perkepčiau dešreles ir palikčiau jas pusžales.
Ačiū, žmogau.
- Jo, tėti. - Taip?
Gremui įmečiau daugiau paprikų.
Pasimatysim per sekmadienio pietus.
Kur eini?
Lova šaukia.
- Tai... - Jis žino, ką reiškia, kai lova šaukia.
Žmogau, man virš keturiasdešimt.
Kaip ir jai.
Iš prisirpusios uogos daugiau sulčių.
Kartais pasiilgstu laiko, kai mudu nesikalbėjome.
Liaukis. Gerai.
Džiugi žinia!
Radai mano paskutines švarias trumpikes?
Ką? Ne. Veslėjaus futbolo trenerė atvyksta stebėti
mano rungtynių.
- Irgi džiugi žinia. - Taip.
Bingo. Geros naujienos nesibaigia.
Vadinasi, dabar nedėvi apatinių?
- Ne. - Fui dar kartą.
Pamiršau.
Aš žaisiu futbolą Konektikute!
Keista, visi mano aplinkoje pastaruoju metu tokie džiaugsmingi.
O man nurauna stogą dėl menkiausios nesėkmės.
Mano draugas Polas sukėlė man minčių.
Visi turime laisvą valią.
Ir galbūt laimė nėra neįmanomas dalykas.
Tau tereikia ją pasirinkti.
Kodėl tai sakai man?
Atsiprašau.
Esi laimingiausias iš visų mano pažįstamų.
Neprivalai manęs kaskart įkvėpti.
Kodėl negalim tiesiog pasimėgaut kava?
Nes kava iš tavo kavinės – kone nusikaltimas žmonijai.
Sutinku. Kodėl, manai, kojoatas toks nuliūdęs?
Gal dėl to, kad vadini jį kojoatu? Net britai taip ne...
- O kaip? - Kojotas.
Kojoatas.
- Ne taip. - Tiek to.
Turiu tavęs paklaust.
Ar tu laimingas nuolat kartodamas belaidžio ryšio slaptažodį
ir kaitindamas pieną?
Man dar patikėta meniškai išdėlioti keksiukus.
Gerai. Argi nedirbai grafikos dizaineriu?
Dirbau. Matei ūkininkų turgaus logotipą?
- Taip. - Mano darbas.
Eik velniop.
Kaskart jį matau eidamas į tą turgų.
Jis tam ir yra.
Kažkada tau teks pradėti gyventi.
Žinau.
Tiesiog pagaliau pasijutau gerai ten, kur esu.
Nenoriu to sugadinti.
Taip, suprantu.
Mudu su Alisa dabar puikiai sutariam.
Ji greit išvyks į koledžą.
Aš tenoriu, kad ji gyventų su manim, kol ramiai numirsiu.
Tada tegu važiuoja
ir daro klaidas, kurias gali daryt jauna 70-metė moteris.
Skamba sveikai.
Ką su tuo darai?
Ką ir patariu pacientams. Apsimetinėkite, kol gausit rezultatą.
Aš ją palaikysiu.
Kad tik ji įstotų į Veslėjų.
Apsimesiu, kad nemirštu viduje.
Įvartis!
Repetuoju, nes žinau, kad šiandien įmuši.
Tai didžiulis spaudimas man.
Ką? Ne. Neprivalai įmušti įvarčio.
Ne. Tada man šakės.
Tikiuosi, kad bus taip, kaip nori,
ir tau neteks jausti, kad tai turi nutikti.
Nesugalvoju, kaip man susišukuoti rungtynėms.
Ar dėtis lankelį? Susikelti plaukus?
Man gražu.
Tavo mama turėjo tokią šukuoseną, kai susipažinom.
- Pala. Rimtai? - Ne. Nežinau, kodėl tai pasakiau.
Susinervinau dėl to, reikia įvarčio ar ne.
Turiu mažytį prašymą.
Galime šiandien nusidažyti veidus?
Ji pasakė ne, Derekai.
Eina sau!
Bet ant krūtinės tinka, taip?
Ji sakė, niekur.
Kas mes? Kokie kvakeriai?
Ar čia nuobodylų klubas?
Kodėl jis jau nusidažė veidą?
Sako, kad dažai negreit įsigeria.
Aš išvažiuoju.
- Gerai. - Ateinu.
Paklausyk. Aš vizualizavau.
Veslėjaus trenerė tavimi susižavi.
Ir tu keliauji į svajonių mokyklą Naujojoje Anglijoje.
Mano golfas visiems patinka.
Atvykstu į visas svarbias rungtynes, sezono atidarymus, kaimynų savaitgalius.
- Tėvų savaitgalius. - Pažiūrėsim.
Tau viskas gerai?
Aš beveik nemiegojau. Jaudinuosi.
Ei, jei susinervinsi aikštelėje,
pažiūrėk į mus visus tribūnoje
- ir pasiskolink mūsų teigiamos energijos. - Taip.
- O mes tau ją siųsime. - Gerai.
Mes darysime...
- Tėti, kas tau negerai? - Atrodo, lyg vemtum ant jos.
Taip, girdėjau.
Ei, Alisa. Mes tavimi labai didžiuojamės.
Aš dar net nežaidžiau.
Nesvarbu.
Labas rytas. Ar aš kaltas dėl šios šypsenos?
Tu.
Manau, metas tai užbaigti.
„Tai“ reiškia pokalbius prieš seksą. Taip?
Kai susipažinom, buvau ką tik išsiskyrusi
ir norėjau sekso bei smagumo.
Ir čia pasirodė jaunas gražuolis, lovoje mane vadinantis daktare Saiks.
Dabar aš tavo vardo tikrai neišmoksiu.
Manau, man atėjo metas nebesislėpti nuo ateities.
Liūdna.
Tu rimtai apsimetinėsi, jog tau tai superrimta?
Ne. Bet...
Man šito trūks.
Nesakiau, kad turime užbaigti dabar pat.
Tai mūsų laukia didysis finalas?
Su gospelų choru ir fejerverkais?
Taip, tačiau darbe turiu būti po 15 min.
Apsisuksiu per 10 min. Eikš, daktare Saiks.
Nieko sau. Ji rimtai tave paliko?
Taip.
Tave tai stebina?
Tik todėl, kad ji man dar nepaskambino.
Mes kalbėjome, ir ji man pasakė, kad santykiai su manim
neleidžia jai judėti į priekį.
Suprantu, bet vis tiek nervina.
Nervina galbūt dėl to, kad giliai širdy supranti,
jog ir pats turi judėti į priekį.
Žinau, kad nori daugiau.
Tikrų santykių, namų,
jachtos Konektikute.
Tiek to, pastarasis noras – mano.
Tačiau esmė ta, jog jei neaugi, tu negyveni.
Ne, šįryt gyvenau.
Du kartus.
Pasižymėsiu.
Pacientas giriasi nepaisydamas to, kad jį paliko.
Ilgiuosi to sąsiuvinio.
Aš irgi, vaike.
Tik mano rašysena visai nekokia.
Ar aiškinau tau apie Lauką?
Ar tu vėl apie tuos dvasinius paistalus?
Gyvenimas yra pokalbis su visata.
Prasideda.
Laukas yra protingos energijos galia, žinanti, kuo turi būti.
Ir jis tau nuolat rodo, ką labiausiai tau reikia pataisyti.
Rodo vėl ir vėl, kol pradedi tai daryti.
Velnias.
Atrodo, būtų labai naudinga,
jei būtų tikra.
Ko šypsaisi?
Nes pagalvojau, kaip man patiks,
kai sužinosi, kad tas Laukas tikras.
Ir kai tai nutiks,
tau nereikės man nė sakyti, jog buvau teisus.
Tu tik, nežinau,
sudėk rankas lyg maldai,
lyg būčiau dievas.
Gal verčiau viliojančiai pamerkčiau akį?
Tai, tipo, viliojančiai?
Gerai. Tada tu parodyk.
Gerai. Aš kiečiau.
Nenori pripažinti.
Svečių vonios kambario remontas – tikras vargas.
Ir aš dėkinga, kad vyras neriboja man biudžeto.
Bet kaskart kai noriu pasidalinti kokia kūrybiška idėja,
jis nenori to girdėti.
Drąsios moterys dažnai tildomos, Keite.
Tu, Roza Parks, „Pussy Riot“...
Gal nederėjo to sakyti.
Bet jos problemos atrodė tokios menkos, jog negalėjau susikaupti.
Aš irgi kartais atsijungiu.
Mano vienas pacientas, Gregoris.
Jis save vadina Spaideriu.
Kieta pravardė, visas tatuiruotas.
Avi kokiais žiauriai kietais batais.
O jis toks nuobodus...
Sveiki, ar aš per anksti?
Gregori?
Sveikas, žmogau. Labas.
- Mes eisime. - Taip, eik.
Kaskart kai imu abejoti savimi kaip terapeute,
jis iškrečia kokią kvailystę, ir mano nuomonė apie save pasitaiso.
Todėl jį čia ir laikau.
Žinai, beveik visi mano pacientai šiomis dienomis
kvaršina galvas tokiais niekais.
Suprantu, kančia yra kančia.
Ir aš dėkinga, kad savo darbu užsidirbu pragyvenimui.
Bet...
Nežinau. Reikalai su mano seserimi, mano tėvo bipoliškumas.
Pasirinkau tokią profesiją, nes noriu padėti spręst rimtas problemas.
Kartais jaučiuosi taip, lyg nedaryčiau to, ką turiu daryti.
Ar supranti, apie ką aš?
Mano pirmasis darbas buvo Belvju.
Savižudiškos mintys, asmenybės sutrikimai, šizofrenija, visa kita.
Ir kaip?
Tai buvo blogiausias darbas mano gyvenime.
- Rimtai? - Ir kartu geriausias.
Tau ten patiktų.
Ačiū, Polai.
Kaip gydytojai
- arba kaip pacientei. - Tiek to.
Taigi. Galvojau apie kūdikio kambario spalvas.
Užuolaidoms pasiūlysiu tau rinktis iš dviejų variantų.
- Sakyk jam tiesą. - Turiu vieną variantą.
- Gerai. - Bet labai noriu išgirsti,
- ką manai. - Tiesą.
Man nusispjaut, ką manai, ir dar išrinkau tapetus sienoms.
Gerai. O. Žinai, rytoj, a, mūsų aplankyti atvyksta Eiva.
Ji galbūt irgi turės idėjų kambario dekorui.
Žinai, Dereko brolis valgydavo žvakes.
Ką?
Maniau, kalbame apie tai, kas neturi nė menkiausios reikšmės.
Gerai. Parodyk man kūdikio kambario tapetus.
Dar neatėjo svarbiausias žmogus.
Nemandagu. Sakiau, kad Čarlis nespės.
- O kam čia rūpi Čarlis? - Labas, kekšės.
- Labas! - Sveika.
Dabar galime pradėti.
Ir ką manai?
Labai ramina...
Nepertraukinėk Gabės.
Negaliu jos nutraukti, kol ji galvoja?
- Brajanai, prašau! Velnias. - Gerai, atsiprašau.
Liz, žiauriai patinka.
Tai taip ramina.
Be to, jei tingėsi išeiti su vaiku pasivaikščioti,
pasakysi: „Pakelk akis, kūdikėli.“ „Mes jau lauke.“
Kūdikiai yra kvaili.
Gali patikėti, kad ji gali daryti sprendimus dėl mano kūdikio?
Juk puikiai žinojai, į ką veliesi samdydamas Auklę Mak-Liz.
Aš tau aiškiai sakiau, kad turėsi reikalų su totalia kontrolės maniake.
Aš blogiausia.
Aš... Pakalbėsiu lauke.
Labukas.
Ką tai reiškia?
Nežinau.
Pastarosiomis dienomis jam kai kas slapčia skambina.
Labai keista.
Paprastai telefonu jis kalba įsijungęs garsiakalbį
ir verčia visus pasisveikinti su tuo, kas skambina.
Varo mane iš proto.
Akivaizdu, jis kerštauja už tavo neištikimybę.
- Ką? - Taip, vienerių metų taisyklė.
Per šį laiką jis turi padaryti tą, ką darei tu, be jokių pasekmių.
Liz?
Po velnių, biče. Tu ją sužlugdei.
- Liz, aš pajuokavau. - Ei. Grįžk, mergyt. Sugrįžk.
Nagi! Mūsų laukia futbolo rungtynės.
- Teisingai! Varom! Varom. - Pirmyn! Važiuojam!
- Varom! Nagi. - Eime!
- Eime. - Eime.
Kas jai?
Ji persigando, nes mano, jog Derekas jai neištikimas.
Vienerių metų taisyklė?
Pasitaiko.
Ar ta taisyklė tikra?
Taip.
- Varom! Kas užsivedęs? - Taip!
Aš! Aš užsivedusi. Tu užsivedęs?
Koks dar futbolas?
- Tu užsivedęs! - Palaukit manęs.
Ar mes per anksti? Ar ir kiti nekenčia futbolo kaip aš?
Turiu gerą temą, kol turim laiko.
Paprašiau Brajano peržiūrėti tavo naują testamentą.
Ir jis sakė, kad tapti vienas kito paveldėtojais
sunkiau nei manėme.
Turime sutvarkyti tą įgaliojimą.
Kai ateis laikas atjungti mane nuo aparatų,
neabejoju, kad Meg išsigąs. Taigi...
- tu būsi mano žmogus. - Laukiu nesulaukiu.
- Ko? - Kai teks užmigdyti Polą.
Geras. Papietaukime po to.
Po galais galiukais.
Kiek daug gražių veidų.
Ačiū, kad atėjote visi. Tik noriu pasakyti...
- Ne visos progos reikalauja kalbos. - Šita reikalauja.
Vis tiek atrodo, kad tau bus gera pamoka.
Man tai žiauriai svarbu. Kad jūs visi atėjote.
Abejoju, ar Alisa būtų tapusi tokia stipria moterimi, jei ne jūs visi.
Tikrai nebūtų.
- Mes viską padarėme. - Tu nieko nedarei.
Kas per šūdas? Sakau padėkos kalbą.
Puiki kalba, Džimbai. Sėskis.
Ei, žmogau, girdėjau, Alisa nusikirpo plaukus.
Parodysi man ją?
Be problemų.
- Aš tave myliu. - Šonai.
Pasakei visiems?
Tik Šonui, mielasis.
Aš irgi tave myliu, žmogau.
Ir visiems kitiems. Atleisk, širduk.
Ei! Nagi, Alisa! Pavaryk!
Varyk, Alisa!
Nepalaikai?
Ji tik prasitempia.
Tempkis kaip žvėris!
- Nesakyk „žvėris“. Ne. - Taip. Nevadink moterų žvėrimis.
Žvėris sporte yra nuostabu.
- Suklydom. - Tikrai? Suklydom.
Pirmyn, Alisa!
Pala. Kodėl tu ne aikštėje?
Treneris pasiūlė gal man geriau pavyks sirgti.
Eik jau! Man tai sakė visi treneriai.
Gerai. Pirmyn, Alisa!
Gerai. Nagi. Varyk.
Taip, puikus perdavimas.
Gerai. Mintis buvo puiki, Alisa.
- Jai patinka, kai lieku pozityvus. - Aš ne tu.
Ei, uodegyte! Kai Alisa tau perduoda kamuolį, spirk į vartus! Taip, tu!
- Jėzau, Polai. - Ei, Polai. Gal tyliau.
Pirmyn, Alisa! Nagi, mergyt!
- Varyk, mergyt! - Štai taip. Puikiai, Alisa!
- Taip, tau pavyks! - Taip.
Dieve! Pražanga!
- Žaidžiam toliau! - Teisėjau.
Kokias rungtynes tu žiūri?
Ištrauk galvą iš subinės!
Vajė. Mes tokios mielos.
Nagi, dukrele. Varyk.
Nieko tokio.
Ei, tu gydytojas, taip? Man labai sunku susikaupti.
Aderalio aš tau neišrašysiu.
Ei, neliesk mano mergaitės.
- Teisingai, teisėjau. Ačiū. - Taip! Pagaliau.
Ramiai ir švelniai, dukrele.
Pala. Ei, visi.
Darykite taip, kaip aš, gerai?
Gerai? Šitaip.
Įvartis!
Kietas sportas!
- Nuostabios rungtynės. - Tu irgi gerai žaidei.
Ačiū.
Alisa, Alisa.
Gerai, dabar jau keista.
Ei, Alisa. Galima tave trumpam?
- Taip. - Ar čia Veslėjaus trenerė?
- Nespoksokit. - Man nerūpi.
Įveiksiu ją žvilgsniu.
Alisa Leird.
- Gal eime... - Polai,
žinok, tavo elgesys šitoj vietoj tikrai nėra teisingas.
Jei jūs abu ketinate keisti savo įgaliojimus,
patarčiau kartu atnaujinti ir 401(k) pensijų planus
bei įregistruoti Džulę kaip buto bendraturtę. Sudėtingas procesas.
Reikės notaro, liudytojo ir snieginio leopardo ūso.
Ką man pasirašyti, kad liautumeisi pliurpęs?
Pats paklausei, bambekli.
Nekreipk į jį dėmesio. Visa tai... Nežinau... Tai taip sudėtinga.
O jei judu susituoktumėte?
Ar tai neišspręstų visų klausimų?
Žinai, jis neklysta.
Kuri mergaitė nesvajoja ištekėti vien tam,
kad tektų pildyti mažiau formų?
Taip, tai padėtų.
Ar tu ką tik pasipiršai mano vardu?
- Polai... - Ne.
Leisk pasimėgaut. Neskubėk.
Atleisk.
Viskas bus gerai.
Nemanau.
- Labas, mieloji. - Labas.
Turiu tau prisipažinti.
Tas vakarykštis skambutis...
Palauk. Taip ir maniau.
Toji ponia iš „Cornhole“ lygos?
Dulkiniesi su ja?
Ne. Šeron yra aseksuali.
Tam, kad tai sužinotum, turėjai su ja daug kalbėtis.
Klausyk, man skambindavo
Metju. Jį vėl atleido iš darbo.
Ir jis prašė manęs padėti jam apie tai pranešti tau.
Kodėl jis man pats nepasakė?
Galbūt jam atrodo, kad kartais esi jam pernelyg griežta.
Kai būdamas penkerių metų jis įbrėžė tavo mašiną,
tu sulaužei jo triratuko skambutį.
- Akis už akį. - Būtent.
Manau, jis manė, kad bus lengviau, jei aš suminkštinčiau tau širdį.
Tavo užpakaliukas atrodo nerealiai su šiomis kelnėmis.
Tęsk.
Jam reikia pagyventi pas mus.
- Ir vėl? - Taip!
Kada tas vaikas pagaliau susiims?
Žinau. Mieloji, jam sunku. Ką dar galime padaryti?
Kada jis nori grįžti?
Prieš šešias valandas.
Labas, mama.
- Tavo užpakaliukas atrodo nerealiai... - Tylėk apie mano užpakalį.
Gerai. Eikš. Apsikabinkim.
Tu, beje, gali tęsti.
Tik pažvelk į tuos tu riešutėlius.
Labas rytas.
Ne. Metas priimti lemtį. Aš noriu tai matyti.
Polai, atleisk, kad pasipiršau tavo draugei.
Esu pasiruošęs priimti bet kokią bausmę.
Darbai kontoroje, nekalbadieniai,
gal net palupk lengvai, jei taip daro tavo karta.
Tau niekas negresia.
Bu! Palupk jį.
Pasirodo, santuoka tikrai išsprendžia daugelį mūsų problemų.
Taigi, šį savaitgalį keliausim į civilinę metrikaciją.
Kai paklaus, ar sutinkam būti vienas kito sutuoktiniu,
Džulė ištars: „Turbūt taip.“
O aš: „Kodėl ne?“ Paprasta kaip du pirštus apmyžt.
Taip. Atleisk man, Polai.
Aš visomis keturiomis prieš vestuvių nešventimą.
Gerai. Man niekas nebegresia, o įtampa, regis, kyla.
Todėl pasičiupsiu pusryčius ir išeisiu, kol man dar sekasi.
Liaukis. Juk žinai, kaip myliu jus abu su Džule.
Leisk man surengti kuklią šventę.
Jokiu būdu.
Polai, Polai, Polai, vestuvės skirtos ne jaunavedžiams.
Šventė juk jų tėvams, seneliams ir taip toliau.
O jūsų atveju, kadangi visi jie negyvi, vestuvės bus,
gerai pagalvojus, tik man.
- Džulė irgi nieko nenori. - Jau skambinu jai.
- Nereikia. - Skambinu.
Ji visada nori su manim kalbėti.
Labas, Gabe. Kam turiu dėkoti už šį malonumą?
Malonumą.
Mane išpylė karštis, ir aš pamiršau, ko skambinau.
Gerai, valdykis.
Juk žinai, ką man darai, mergyt.
Aš girdžiu!
Taigi, ką pasakysi,
jei surengčiau tokias mažulytes nevestuvines vestuves?
Be kunigo ir kitų keistenybių. Savitarnos baras.
Aprangos kodas – jokių oficialumų.
Ir mes abi eisime tau rinkti gražios suknelės,
išryškinančios tuos nuostabius grakščius angelų sparnus, kuriuos vadini rankomis.
Gerai. Perduok telefoną Polui.
Tavo rankos išties kaip grakštūs angelų sparnai.
Ačiū. Tai ką darysime, kad tai sustabdytume?
Manau, mums teks ją užmigdyti.
Liaukis, Polai. Pastaruoju metu jaučiuosi šiek tiek pasimetusi.
Man to reikia.
Aš tik mergaitė, stovinti prieš berniuką ir prašanti jį vesti kitą mergaitę.
Dar kartą sakau, jokiu būdu.
- Gerai, tiek to. - Taip! Dieve mano, taip!
- Prakeikimas. - Nepasigailėsi, gražuole.
- Aha. Iki. - Gerai, iki.
Aš nesutinku su tuo.
Trenerė tuoj ateis, bet viskas gerai.
Žinote, kodėl?
Nes mes pasiruošę. Namai švarūs.
Šen bei ten pamėtėjau futbolo kamuolių dėl atmosferos.
Už vieno užkliuvau, todėl šlubuoju. Tada visus juos surinkau,
nes atrodė absurdiškai. Kaip užkandžiai? Paruošti?
Jei užkandžiai būtų priimami į Veslėjų, šiuos sūrius priimtų be konkurso.
Žinau, kad dar anksti,
bet aš jau įsivaizduoju save Konektikute.
Kokia toji rytinės pakrantės Alisa?
Kaip rengiuosi?
Paklausiau Liz, bet ji tepasakė, kad jai tinka golfai.
Nervinuosi. Kas, jei iškrėsiu tėčio triuką?
Apvemsi ją visą?
- Būtent. - Taip.
Jei kas, išsitrauk mirusios mamos kortą.
Kai pakanka paminėti, jog mirė tavo mama, ir visi tau viską duoda.
Aš to nebedarau.
Atsiprašau?
Prieš dvi savaites pabėgai iš dramos pamokos,
nes medinių dekoracijų kvapas tau priminė karstą.
Pripažįstu, tai nesenas pokytis.
Kai kas pasakė, jog naudoju tai kaip pasiteisinimą.
Todėl baigiau.
Didžiuojuosi tavimi, nes...
Ar esu apiplėšinėjamas vidury baltos dienos?
Metju vėl išmetė iš darbo. Jis grįžo namo.
- Bet jis ne namie. - Mama sakė, kad galima.
Liz.
Šonai, čia Metju. Metju, čia Šonas.
Mėgsti sūrį?
Taip.
Jokiu būdu!
Liaukis. Pas mane neliko maisto.
Jis vis valgo ir valgo. Kaip koks Pakmanas.
Ne mano problema.
Kai žuvo Tija, tavo dukrą maitinau metus.
Liz išsitraukė mūsų žuvusios mamos kortą?
Puikiai sužaista.
Taip, mirė tavo žmona.
Baisu.
Taip. Tau metas.
Ne.
Eina šikt. Čia ji.
- Čia ji. - Aš dūstu.
- Pažastys šlapios.
Mano irgi.
Atidarysiu duris. Džimi, atsisveikink.
Ką? Turiu išeiti?
Gaila. Išmokau daugybę faktų apie futbolą.
Žinojai, kad Pele buvo pirmas „Viagra“ reklamos veidas?
Žinojai, kad tai šlykštu?
Jei nori duoti antrą paskutinį patarimą, duok dabar.
- Pasiruošusi? - Taip.
Kai spausi jai ranką, spausk tvirtai, bet ne per tvirtai.
Kad ir kokį sūrį ji paims, sakyk:
„Puikus pasirinkimas.“
O svarbiausia,
būk savimi.
Tu esi geriausia.
Sveiki.
- Sveiki. - Džeimsas Leirdas.
Tėtis mergaitės gerbėjas.
Tvirtai, bet ne per tvirtai. Puikus pasirinkimas.
Megė Bohan. Turite puikią dukrą.
Ačiū.
Beje, aš nesu jos biologinis tėvas.
Jos motina turėjo romaną su Deividu Bekhamu.
Mums jau metas.
Žinau, Šonai. Aš irgi ten buvau.
Tiesą žmonės sako, tu visa švyti.
Ačiū. Man nuolat pučia pilvą ir daug prakaituoju.
Bet kuriuo atveju, viskas tau į naudą.
Ką manai apie kūdikio kambarį?
Viskas bus gerai. Duokš ranką.
Čia labai šviesu, nuostabu.
Ir lovelė tobula.
O štai dėl tapetų nesu tikra.
Vaikystėje ant sienų norėjau matyti Mikę Pūkuotuką,
bet mama leido tik Biblijos personažus.
Angelėlius?
Kainą, užmušantį Abelį.
Siaubas.
Buvau gana vienišas vaikas.
Mano pirmoji perskaityta knyga buvo „Mikė Pūkuotukas“.
Jis ten turėjo draugų ir...
Atleiskit, tikiuosi, ne per daug kišuosi.
- Visai ne. Viskas gerai. - Ne.
Viskas gerai. Mikė Pūkuotukas, manau, puiki mintis.
Šiknon tą Mikę Pūkuotuką.
Liz, ne! Negražu taip su Mike.
Tada ištepk užpakalį medumi.
Mikė mėgsta medų.
Gerai. Pripažink.
Tu pyksti, nes Eivai nepatiko tavo idėjos,
ir neatleisi to jai amžiais.
Kaip kokia varna.
Abejoju, ar man tai patinka.
Gerai. Taip, aš pykstu. Ir taip, nesu atlaidi.
- Ir taip, amžinai. - Tikra tiesa.
Bet čia svarbu ribos, Brajanai. Jūs netrukus įsivaikinsite kūdikį.
Ar aptarėte su Eiva, kiek leisite jai dalyvauti jo gyvenime?
Rimtai klausi, ar mes neaptarėme tokio svarbaus dalyko,
kai iki gimdymo liko tiek nedaug?
Žinoma, kad ne, Liz!
Visi atėjo! Bičiuliai, eikite sėstis.
- Brajanai, tavo tema baigta! - Puiku.
- Sveiki. - Labas.
Polai, Džule, ačiū, kad atėjote.
Kodėl mes čia?
Kad papasakočiau jums apie tokį 2001 m. filmą,
kuriame Dženifer Lopez įkvėpė visą kartą,
parodžiusi, jog jei esi graži ir turi auksinę širdį,
gali suplanuoti geriausias vestuves, net jei laiko nedaug
ir nori išbirbinti sužadėtinę. Valio Džulei.
Taigi, šias kelias dienas aš būsiu jūsų vestuvių planuotoja, po velnių.
- Taip! - Tu Džei Lo.
- Taip. - Aš nesuprantu.
Man patiko tas filmas, bet kam mums vestuvių planuotoja?
Pala. Tau patiko tas filmas?
Dėmesio!
Laiko turime nedaug, girdite?
Vestuvės vyks šio namo kieme,
nes gražioji ir malonioji Liz leido.
Ko tik nepadarysi dėl savo terapeuto.
Pakalbėjom vos kartą, ant suoliuko.
Aš nenoriu prisiimti nuopelnų.
Konfidencialumas. Atleisk.
Beje, Polai, Džule, žinau, tarėmės, jog vestuvės bus kuklios,
bet šito nebus, aišku? Kuo didesnės, tuo smagesnės.
- Bus vaišės... - Vaišės.
- ...šokių aikštelė... - Šokių aikštelė.
- ...lempų girliandos iš subinės. - Subinė.
Žinojau, kad tau tai patiks, Bra.
- Negali būti. - Gali, Polai.
Pats kaltas, kad man leidai!
Taigi, svečių sąrašas ilgėja.
Kalbėjau vakar su Meg. Jiedu su Deivu atskrenda.
- Deivas. - Žinau.
Ji pabrėžė, kad nedžiūgauja išgirdusi
apie tėvo sužadėtuves iš manęs.
Be to, kadangi laiko nedaug,
ir jis garsiai verktų, jei nebūtų paskirtas,
Džimis bus ceremonijos vedėju.
Taip!
Matėte? Dėjau ant visų!
- Aš svajojau apie tai. - Ramiau.
Gerai, puiku.
Atsiprašau, aš nusiraminau.
Žinau geriausią pokštą ledams pralaužti.
Nesakysiu dabar, kad nesugadinčiau staigmenos.
Jėzau.
Nusiramink, Polai. Tau reikės tik ateiti.
Nebežinau, kaip dar galėčiau palengvinti tau užduotį.
- Gerai. - Be to, Džimi,
kai mes su gražuole išrinksime spalvinę gamą,
tu nuvesi Polą nusipirkti tos spalvos kaklaraištį ir fantaziją.
Tai jau du ėjimai.
Šiaip jau, bus trys ėjimai, Polai. Vienas ėjimas į parduotuvę,
vienas – į vestuves
ir vienas – paieškoti geresnio požiūrio.
Eime, karaliene. Reikia pakalbėti.
Man būtų jaukiau, jei būtų liudininkų.
Nori, kad mus stebėtų? Man patinka.
Aš tik...
Puikiai pasirodei rungtynėse.
Publika siautėjo, ypač tas senyvas ponas.
Taip. Tai mano niūrusis senelis-terapeutas.
O toji moteris spalvotais drabužiais – mano įkvėpėja krikštamotė.
Dar ten buvo mano gėjus įkvėpėjas Brajanas, ir Šonas.
Minia žmonių.
O toji moteris, nuo kurios apsiverkė mūsų vartininkė – mano mama kaimynė.
- Taip. - Puiku. Noriu pasakyt, mes...
Įspėju, nesu atsakinga už tų žmonių veiksmus,
jei nepriimsite manęs į komandą.
Tau pasisekė, kad turi tokią didelę ir gąsdinančiai ištikimą palaikymo komandą.
Taip.
Tikrai pasisekė.
Gerai, klausyk.
Mūsų komandą žino kaip gynybinę.
Todėl ieškau tokių puolėjų kaip tu.
Taigi, paaiškinsiu...
Malonu buvo susipažinti, trenere.
Ir man, Alisa. Gaila, kad nepavyko susitarti.
Ei! Darote didelę klaidą.
Ji nuostabi.
Aš tai žinau. Tai ji man atsakė.
Šonai, nešk tai į vidų.
Ačiū, kad atėjai čia su mumis susitikti.
Darbuojamės rengdami improvizuotas vestuves mūsų draugui.
Kaip miela. Net Brajanas?
Taip, Stiuartai, slidus kalės vaike.
Moku būti geraširdžiu, tik nesipuikuoju tuo.
Labas, Stiuartai. Gabė.
Labas, manau...
Nėr laiko plepėti. Girdėjau, puikiai vynioji stalo įrankius į servetėles
ir apriši kaspinėliu. Pirmyn.
Tai turbūt pirmas kartas, kai pajutau trauką moteriai.
Ačiū Dievui, jūs čia.
Ne, Liz. Tai ne tavo susitikimas. Sese, tau tenka girliandos, gerai?
Nors visiems bus ramiau,
jei eitum į vidų ir paruoštum barą.
Noriu būti lauke ir kabinti girliandas.
Ne! Nori kištis į jų reikalus.
Galiu ir tai.
Negali. Eisi su manim. Eime.
Klausykite, nuspręskite dėl Eivos tučtuojau.
Jūsų besikišanti draugė neklysta.
Gaila, kad nepasakei mums to.
Prieš dvi savaites gavote mano žinutę:
„Turite nuspręsti dėl Eivos dalyvavimo.“
Bet nepaklausei, ar gavom? Papildomai nė piršto nepajudintum.
Šiuo metu vynioju stalo įrankius nepažįstamiems žmonėms.
Bet ne mums, Stiuartai.
Klausykite, jūs galite nustatyti ribas.
Pavyzdžiui, galite sutarti dėl jos vizitų kartą per metus.
Kad ji taptų Kalėdų Seneliu? Neatlaikysim konkurencijos.
Arba kas mėnesį, kaip įmoka už automobilį.
Mažiau grėsmės tavo pažeidžiamam ego.
Bet kuriuo atveju, gerai, kad jūsų vaikas turės dar vieną mylintį žmogų.
Gal ir smagu.
Taip, jei tau patinka dramos.
Varge.
Aš grįžau. Ji paliko mane ramybėje.
Kai pagimdžiau Metju, įsijungė mano motinos instinktas,
ir kai atėjo seselė pirmąkart jo išmaudyti,
puoliau ją kaip liūtė. Įkandau iki kraujo.
Dieve.
Žinokite, kad Eivai bus labai sunku paleisti kūdikį.
Ir jei jūs paliksite jai bent plyšelį,
ji įsibraus į jūsų gyvenimą amžiams.
Čia nėra klaidingo ar teisingo būdo.
Stiuartai, turi vaikų?
- Ne. - Tuomet turi per daug nuomonių.
Girdėjau, būsi aukle.
Šiam kūdikiui be galo pasisekė.
Manau, vengiau šios temos, nes jei pasakysiu, ko išties noriu,
skambės savanaudiškai. O aš ne toks.
- Žinau. - Bet jei atvirai,
nusiųsčiau jai nuotrauką ir laišką kartą per metus.
Bet nenoriu, kad Eiva kaip nors dalyvautų.
Tai mūsų šeima.
Mielasis, tau taip rūpi.
Taip.
Mes auginsime jį dviese.
Trise.
Mums teks jai pasakyti.
- Praneškite, kaip seksis. - Gerai.
Gerai.
Manai, tai gražu?
Ne.
Kuo galiu padėti?
Turite ginklą?
Polai, nesikarščiuok.
Sveiki, ieškome šios spalvos kaklaraiščio ir fantazijos.
Dievinu fantazijas.
Jos – lyg kostiumo mirktelėjimas žmonėms.
Ką jūs čia veikiate?
Mes turim stiliaus nuovoką.
Džimis rengiasi kaip ponas Rodžersas.
Atleisk, tai Gabės citata.
Ponas Rodžersas?
- Aš raustu. - Fredas Rodžersas suprastų.
Beje, mano močiutės sesuo praleido pašėlusį savaitgalį su ponu Rodžersu.
Sakė, tai buvo išties gera diena jos rajone.
Rajonas reiškia jos vaginą?
- Taip, Polai. - Galėjo būti ir užpakalis.
- Eina šikt. - Tai istorija nutyli.
Gal jūs apsidairykite po parduotuvę.
- Taip. Pradėsiu nuo čia. - Taip.
Po velnių!
Leisk padėti.
Dėjau ant Parkinsono.
Taip. Dėjau ant Parkinsono.
Gal nori, jog pasakyčiau ką nors per tavo vestuves?
Galiu kalbėti valandų valandas, bet tau tai nepatinka.
Todėl ketinu apsiriboti 20 minučių.
Turi vieną sakinį.
Ir kad nesiseilėtum.
Tada nereikėjo tau turėti tokios gražios meilės istorijos.
Džimi. Kai tu tuoksiesi, aš tave gerai pakankinsiu.
Aš niekada nesituoksiu.
Niekada – labai ilgas laiko tarpas, vaike.
Aš jau radau savo sielos draugę.
Mums gimė nuostabi duktė. Ko dar galiu prašyti?
Klausyk, Alisa išvyks mokytis,
aš apmąsčiau savo vienatvę.
Turiu puikių draugų, mylimą darbą.
Tai geras gyvenimas.
Be to, pažįstu vieną žmogų, kone visą gyvenimą gyvenusį vieną,
ir jam, regis, tai labai patiko.
- Ką tokį? - Tave, mulki.
Taip.
Nors niekas neklausia,
bet čia nėra diržų.
- Tai plati niša. - Taip.
Pinigai po kojomis mėtosi, o jie jų nepaima.
Be to, pardavėjas sakė, kad mūsų spalvos
fantazijų jie neturi.
Bet turi kitame savo butike.
Aš niekada neinu į antrą butiką.
Negaliu patikėti, kad ji manęs atsisakė.
Ji tikrai pasigailės.
Parašysiu pusbroliui Šemusui. Jis ją sumals į miltus.
Aptikau jį giminių paieškos svetainėje. Jis absoliutus psichas.
Gal padaryk pertrauką.
Nekas, bet galiu mokytis ir šiose apylinkėse.
Ką tu darai? Kalbėjau su trenere. Tu pati atsisakei.
Tu man melavai?
Ne, aš repetavau prieš meluodama tėčiui.
Tada atleidžiu tau 100 proc. Didžiuojuosi tavimi, kad drįsti meluoti.
Nesuprantu. Tu juk norėjai.
Kalbėdama su ja supratau, kiek daug žmonių mane palaiko.
Visada. Galbūt dar negaliu jūsų palikti. Čia taip saugu.
Juk supranti mane, nes gyveni mūsų kieme.
Aš gyvenu ne kieme.
O mažame namuke.
- Prašau, nesakyk nieko tėčiui. - Alisa, nežinau.
Šonai, liaukis, mano mama mirė.
Atleisk, aš to nebedarau.
Labai prašau.
Gerai, nesakysiu jam nieko.
Tikiuosi, nejuokauji, nes Šemusas labiausiai nekenčia skundikų.
Išskyrus karališkąją šeimą. Jis domisi politika.
Man labai gaila, kad tavo mergvakaris apsiribojo tik suknelės pasimatavimu
ir tavo vaikinų sąrašu.
- Beje, jis įspūdingas. - Ačiū. Linksmas aštuntasis dešimtmetis.
Nespėjau papasakoti, kaip viename mergvakaryje
paaiškėjo, kad striptizo šokėjas buvo mano draugės sūnus.
Turėjo būt labai keista, bet man patiko.
Jis neatitraukė nuo manęs akių.
Regis, spėjai tai papasakoti.
Vis dar prisimenu tą jaunuolį. Pasinaudoju tuo, jei suprantate.
Aš nieko prieš, jog mano linksmybės baigėsi.
Džimis grįžo namo.
O jūsų antrosios pusės, kurių vardų nepamenu, į diržų parduotuvę.
Tu žinai jų vardus.
Tikrai nežinau.
Pasakyk.
Gerai. O kur tavo kaklaraištis ir fantazija?
Liaukis, biče.
Kam tai rūpi?
Mes Liz namuose, o ne kokioje Kopakabanoje.
Viso to nereikia.
- Polai... - Ne. Jis teisus.
Nueisime į metrikacijos skyrių, o tada...
Nežinau, užsuksim kur suvalgyt picos ar ko. Mažiau vargo.
Būtent. Ačiū.
Lauksiu tavęs mašinoje.
Ji pasakė tai, ką norėjau, kad ji pasakytų,
bet jaučiu, kad kažkas vis dėlto ne taip.
Kas tau negerai, po galais?
Supykai, nes teko pirkti kaklaraištį ir fantaziją?
Tavęs ten nebuvo. Džimis nešvankiai kalbėjo apie poną Rodžersą.
O Derekai pliurpė nesustodami.
Taip ir maniau, kad žinai jų vardus.
Žinau, iki kelių įklimpau į tavo veselę,
ir kad ir kaip man patiktų šokti linijinius šokius su baltaodžiais,
negi tikrai manai, jog tai darau dėl savęs?
- Ar tu toks bukas? - Ar toks esi?
Manai, daryčiau visa tai, jei nematyčiau, kad Džulė to nori?
- Manai? - Mergyt,
kartais normalu, jei mano žodis paskutinis.
Atleisk. Susijaudinau.
Paistalai.
Džulei nerūpi.
Jos automobilio nėra.
Negali būt.
Tiek to, gali pasakyti.
Negali būti, blemba!
Ji sakė, kad aš netinku komandai.
Ateina į mūsų namus ir atstumia mane.
Tiek to. Žinai, ką? Aš tai pamiršiu. Viskas.
Velniop tą Veslėjaus univerą.
Ateik.
Ji meluoja. Alisa pati atmetė trenerės pasiūlymą.
Šonai, žadėjai jam nesakyti!
Nes nemaniau, kad jis bus toks kvailas ir patikės.
Koks universiteto treneris skrenda į kitą šalies galą, kad atmestų kandidatą?
Geras, pagarbus.
- Aš ne... Kas čia vyksta? - Nenoriu apie tai kalbėti.
Ji išsigando, kad teks mus visus palikti.
Gali eiti į savo baseino namuką?
Ei, palauk! Šonas gali likti. Jis šeimos narys.
Miela.
Ei.
Aš nemanau, kad esu tam pasiruošusi.
Tikrai nepasiruošusi palikti tavęs.
Suprantu.
Normalu jaustis nepasiruošusiai.
Jei reikia daugiau laiko,
gali likti gyventi čia ir mokytis kur nors netoli.
Ačiū, tėti.
Nemalk šūdo, Džimi. Kalbi baisiau nei ji.
Juk žinai, kad ji susitvarkys. Tik nenori jos paleisti.
Velnias! Aš tave į šeimą priėmiau.
Dabar išveju. Grįžk į baseino namuką.
Negaliu patikėti, kad Polas tiesą sakė apie Lauko egzistavimą.
Dabar man teks jam seksualiai mirktelėti.
Ką čia šneki?
Jūs abu bijote žengti pirmyn, bet žinote, kad to reikia.
Blemba. Mums visiems to reikia.
Gal susivienykime prieš jį. Puolam jį drauge.
Labai norėčiau, bet jis teisus.
Ir tai žiauriai nervina.
Dukra, tu tikrai susitvarkysi koledže.
Po visko, ką tau teko ištverti, tau bus paprasta.
Tu jau gyvenai savarankiškai.
Aš lyg ir paruošiau tave tam.
Galbūt toks ir buvo mano planas.
Ne. Nors geras bandymas.
Žmonės, kuriuos bijai palikti, jie čia...
Nešdinkis lauk, Metju!
Štai kur tu.
Atleisk. Eime, bičiuli. Namie yra maisto.
Mane namie ką tik apšaukė už tai, kad valgiau.
Na, taip. Tai buvo vestuvinis tortas.
Užeikite. Jauskitės kaip namie.
- Sėskite, prašau. - Puiku. Taip.
Jūs abu labai gražiai atrodote. Puikūs įvaizdžiai.
Ačiū.
Kokia proga?
Mes galbūt eisime į vestuves po 45 min., o gal ir neisime.
Laikau sukryžiuotus pirštus, kad viskas įvyktų arba superdramatiškai neįvyktų.
Kaip linksma.
Mano tėvai niekur kartu nevaikščiojo.
Esate matę tokių porų, kai iškart aišku, jog jiems nereikia tuoktis?
Bet jie gyvena kartu amžinai, nes skyrybos yra nuodėmė.
Puiku. Grįžtame prie Dievo.
Atleiskite. Jūs turbūt atėjote ne tam, kad klausytumėte apie mano vaikystę.
Ne.
Tai ką norėjote pasakyti?
Aš viską sugadinau. Kartais tokia esu.
- Aš irgi. - Tikrai.
Tiesiog jūsų šeima ypatinga.
Ir aš tokia laiminga būdama bent mažyte jos dalelyte.
Esu jums labai dėkinga.
Atleiskite, aš nebepertraukinėsiu. Jūsų eilė.
Ir kaip?
Žinai...
Aš supasavau. Vos pradėjau sakinį
ir iškart paprašiau, kad ji liktų su mumis.
Ne!
Ji pasakė, kad gražiai atrodau!
O jos tėvai buvo nekokie, ir ji pasakė, kad jai patiko mano įvaizdis.
O tu žinai, kad visada dvejojau dėl šio švarko.
Akivaizdu, ji neturi skonio, kaip paaiškėjo iš to Mikės Pūkuotuko fiasko.
Žinau, ką pasakysi.
Kad aš silpnas ir kad nesu vertas to vaiko.
Tiesiog Eiva tokia...
vieniša, supranti.
Tu...
esi silpnas vyras.
Žinau. Apsišikau.
Ir aš būčiau padariusi tą patį.
Tikrai?
Baisu, jog mes tokie geri žmonės.
Tikrai.
Dar ne, probleminiai gėrikai.
Iš kur čia tu?
Ką? Gal proto netekai? Sakiau, jokių minkštų sūrių.
Iš kur pas tave radijo stotelė?
Su kuo kalbi?
Klausyk, garbės svečiai atvyks arba ne.
Bet vestuvės vis tiek įvyks.
Liz, vesiu tave, jei reikės.
Dabar tikiuosi, kad Polas su Džule neateis.
Žinau. Mes visi žinom.
Negerk tos stiklinės, ji mano. Imk mažesnę.
Vilkėsi šituo?
Jaučiu, kad tau nelabai svarbu.
Ei.
Maniau, mums tai nerūpėjo.
Aš ne... Nerūpėjo...
Bet pasimatavau suknelę, ir ji puikiai tiko.
Be to, savo 15 min. trukusiame mergvakaryje
kalbėjau ne vien apie savo vyrus.
Nesupratau?
Pasakojau apie mūsų pažintį ir pirmąjį pasimatymą tame itališkame restorane.
Ir kaip nesupratome, jog ten buvo ir karaokės baras,
ir kaip kone padeklamavai dainą „Total Eclipse of the Heart“.
Ir visos ėmė šūkauti, aimanuoti, ir aš...
Mane tiesiog įtraukė. Ir aš... Dieve mano. Aš tik...
Jaučiuosi taip kvailai.
Ne. Ne tu čia kvaila.
Aš pažadėjau sau mėgautis gyvenimu, ir...
Bet, nelaimei,
labiausiai gyvenime man patinka...
būti šūdžium.
Ir tau puikiai sekasi.
Nesiliausiu. Negaliu liautis.
O man derėjo suvokti tai,
ką mes turime.
Tu. Aš.
Ir tai verta šventės.
Gali būti, kad kartu praleisime dar 50 savo gyvenimo metų.
Ką? Tik tiek?
Tu greičiausiai mirsi, o aš susirasiu kitą.
Aš kai ką pamiršau.
Ar tekėsi už manęs...
po 15 minučių?
Taip.
- Taip? - Taip.
Skubios vestuvės? Džulė pastojo?
Žinojau, kad nevertėjo tavęs kviesti.
Mano vestuvių dovana tėčiui – atvykau be savo vyro Deivo.
Neįkainojama dovana.
Man buvo svarbu, kad tu atvyktum.
Žinoma.
Kelk vestuves nors kas savaitgalį.
Noriu kuo daugiau laiko praleisti su tavim.
Kalbėk trumpai, gerai?
Gerai, jei nori, galim apsikabinti ir pasibučiuoti.
Aš seniai nebuvau vestuvėse viena.
- Taip. - Linksma.
Neprivalau būti ištekėjusi mama.
Galiu prisigerti. Galiu pakviesti nepažįstamą vyrą šokti.
Galiu net paflirtuoti.
Gal nori pamėginti?
Gerai.
Labas, mano tėtukas – jaunikis.
O koks tavo tėtukas?
Tai buvo... Žinai? Tai buvo neblogai.
- Dar apšilsi. - Aha.
Tik gal nereikia tiek daug „tėtukų“.
- Aš verčiau pradėsiu gerti. - Gerai.
- Sėkmės. - Aha. Taip. Ne, aš suprantu.
Taip, suprantu, kad galiu pasirodyti lengvabūdiška.
Veslėjaus trenerė. Pati viską sugadinau.
Mirusios mamos korta. Paskutinį kartą.
Mesk kozirį.
Suprantate,
man sunku buvo susitaikyti su išvykimu, nes neseniai mirė mano mama.
Dar, dar.
Taip. Man buvo sunku po to, kai netekome mamulės.
Mamulės?
Jūs tokia maloni.
Jūs nesigailėsite.
Labai jums ačiū. Nekantrauju atvykti. Ačiū.
Vykstu į Veslėjų!
Gerai! Mes netrukus pradėsime.
Prašom sėsti.
Tau patinka geros kalbos?
Pradėkime. Ar tu sėsi?
Aš tave lydžiu. Tavo tėtis neatėjo.
Visada džiaugiausi, kad jis mirė,
bet dabar labiausiai.
- Ką tu darai? - Nieko. Uodą baidau.
Tobula.
Dink iš ten.
Myliu tave.
Prašome visų sėsti.
Būtų negerai, jei neatkreipčiau jūsų dėmesio į tai,
kad šiuo metu mūsų puikioje šalyje
- melionai priversti... - Melionai?
...rengti milžiniškas vestuves draugų ir artimųjų tarpe.
Jie negali pabėgti.
Dieve mano.
Tas vyras buvo tavyje.
Ir aš tuo nesididžiuoju.
Aš viską girdžiu, panos.
Noriu visiems padėkoti, kad atėjote, žinoma, ir dabar...
Ne. Jau pasakei savo pokštą apie melioną, kuris mus įžeidė.
Taip.
Savo vieną sakinį jau pasakei.
Ne, Polai. Tai buvo pasisveikinimas, o ne sakinys.
Tegu pasako sakinį!
Jam to reikia. Labai reikia.
Tėti, nebūk pimpis.
Leiskit jam pasakyt frazę.
- Tegu kalba! - Aš nė vieno jūsų nebijau.
- Gerai, pakaks. Žinai? Paklausyk. - Tai ne... Ne.
Padaryk tai dėl manęs, dički, gerai?
Gerai.
- Kalbėk. - Gerai.
Susirinkome čia pasveikinti Polo ir Džulės –
gyvo įrodymo, jog meilę galima rasti pačiu netikėčiausiu metu
ir pačioje netikėčiausioje vietoje.
Kablelis.
Kuri, jų atveju,
buvo šaltas ir sterilus gydytojo kabinetas,
kur jie pirmąkart susitiko akimis ties Džulės stetoskopu.
Kablelis. Ir nepaisydami daugybės kliūčių –
įskaitant medicinos etikos kodeksą,
jie sukūrė tokį tvirtą ryšį, kad net
pavyko sugriauti mums žinomą vienatvės tvirtovę
visiems laikams.
Kabliataškis.
Taigi, Polai ir Džule,
nuoširdžiai dėkojame, kad dalijatės šia akimirka
ir savo meile su mumis visais.
Nes kiekvienas iš mūsų jaučiasi laimingas atsidėkodamas jums tuo pačiu.
Taškas.
Velniop. Šauktukas.
O dabar...
Taip. Pamiršau, atsiprašau.
O dabar, pagal Kalifornijos valstijos suteiktą man įgaliojimą,
skelbiu jus...
Nelaukiat? Gerai. Jūs susituokę.
Gali pabučiuoti ją štai taip giliai, kaip dabar.
Taip!
Taip.
- Taip. - Bravo.
Ei, dički. Aš tau kai ką skolingas.
Sakiau?
Nori pasakyti, kad turiu metus, kad bučiuočiausi su bet kuria?
Aš tau to visiškai nesakiau.
Tai aš tau tai sakiau.
Žinau, kurią išsirinksiu.
Eina šikt. Jei galėčiau nuklysti į kairę, rinkčiausi Pedrą Paskalį...
Irgi savo antrąją pusę.
- Tai nuostabu, mieloji. - Tikrai?
Taip, negaliu patikėti, kad surengei tai.
Aš tave myliu.
O Dieve, tau pavyko. Pasakei normaliai.
- Geras. - Taip.
Dabar pasiilgsiu to keisto tono.
Galiu ir keistai. Galiu pamėgdžioti Smygolą.
Pamėgdžiok.
Aš tave myliu, mano turte.
Tu irgi galėtum tai turėti, žinok.
Aš ir turėjau, Polai.
Turėjau beveik 20 laimingų metų.
Taigi...
Nesu tikras, ar gali būti geriau.
Mirusios žmonos korta.
Spėju, tu pasakei Alisai, kad liautųsi ja naudotis.
Baisu, tiesa? Kad reikės atsiverti pasauliui.
Padaryk man paslaugą.
Nebūk toks, kaip aš.
Nelauk taip ilgai.
Labas, tėtuk.
Nori pašokti?
Manau, vis dar per daug „tėtukų“.
Gerai, tėtuk. Eime, tėtuk.
Velniop.
Džeri, ką tu čia veiki?
Nedžiūgauk. Aš čia tik dėl torto.
- Ei, eržile. - Labas.
Su kuo kalbiesi?
- Su Džeriu. - Su kuo?
Su Džeriu.
Tu jo nematai, tiesa?
Am!
Taip.
Išvertė Egidija Namavičė