Am dormit foarte puțin. Ai sforăit tare.
E imposibil. Eu nu sforăiesc.
- Da. Atunci eu. - Da.
Da.
- Pa. - Pa.
Ce faci, Derek?
Bine! Soția mea n-are defecte.
Mă bucur pentru tine.
Neața. Ce faci?
Ați avut dreptate că lui Alice îi place de Sean.
Stai, nu te mișca.
- Doamne! - Doamne! La naiba!
E prea devreme, Liz.
Vino, vino.
- Să-mi trag una. - Haide.
- Ți-am spus dracului! - Trebuia să zicem deodată.
Scuze, n-am mai avut răbdare.
- Ce faci aici? - Bine că întrebi.
- Aseară, ne-am făcut praf... - Ne-am îmbătat tare.
Și de obicei nu exagerez,
dar am simțit că acum e necesar.
De parcă Dumnezeu a plănuit să-l vezi pe Jimmy la pământ.
Continuă să mă bârfești, cu cât o faci mai mult,
cu atât întârzii mai tare să-l duci pe Paul la lucru.
La naiba! Nu!
- Condu cu grijă, nemernico. - Taci din gură!
Sper să nu se fi supărat, să latre la tine.
Uneori, când Paul se enervează, latră.
- Ai încredere în Sean, nu? - Da.
Nu te stresa, atunci.
Știu. Dar o voi face.
- N-o face. - Mulțumesc, Liz.
Soțul tău doarme în stradă.
Nu încurcă pe nimeni.
Încerc să fiu un bunic bun. Ce să-i iau de ziua lui?
- Ai luat doritos? - Da, am luat.
- Poftim? - Mason vrea doritos.
- De ziua lui? - Nu, vrea un Switch.
Ce naiba e un Switch?
O consolă de jocuri, de care au prieteni lui.
Ce-ar fi să-i dau niște bani?
Îi plac banii, nu?
Sigur. Super.
- Oare unde o fi? - Cine, tată?
Colega mea mă duce cu mașina la lucru, dar nu e acasă.
De ce te duce ea?
Vrea companie.
Și te-a ales pe tine?
Sunt amuzant în mașină. Îmi place să dansez.
Serios acum, ce se petrece? E totul în regulă?
Nu se petrece nimic. Mașina mea e la service.
- Gata, a venit. - Tată.
- Vorbim mai târziu. - Pa.
Paul, îmi pare foarte rău.
Fac un duș rapid și mă schimb,
iar apoi fac niște suc verde. Vrei și tu? Îmi pare rău.
Woof.
SHRINKING - Sezonul 1 Episodul 5 - WOOF
Traducerea și adaptarea: LionKing09 playSUBS Team & Subtitrări-noi Team
E groaznică.
Ești nebun. Mi se pare drăguță.
Bună. Ce faceți voi doi?
Lui Sean nu-i place noua poză de pe permis. Spune-i că e faină.
Bine.
Sean, ai ieșit bine în poză.
Îți ies în evidență pomeții. Uite-i cum ies.
Și faptul că ești donator de organe, te face să fii și mai sexy.
De ce faci să fie totul ciudat?
Mi-ai cerut ceva ciudat.
Omule!
Ești bine?
Da, tata mă tot stresează să mă îndrept.
Mai întâi mă dă afară din casă, iar apoi se comportă frumos cu mine.
Sean, stai supărat pe el cât de mult poți.
- Serios? - Nu.
Nu face asta. Ești enervant.
Înțeleg, și eu am o relație problematică cu Paul momentan. Dar știi ceva?
Dar nu ajungem nicăieri dacă stăm aici supărați, nu?
Mie îmi place.
Știu, și mie.
Dar poate ar fi bine să facem ceva, nu?
Să punem lucrurile în mișcare.
Să mă întâlnesc cu tata?
Da, de ce nu? Să fim curajoși.
Amândoi, bine?
Să prindem relațiile astea de boașe, știi?
Așa...
Încă ești ciudat.
- E cam ciudat, omule. - Da.
E ciudat când privești.
Când l-am înfruntat legat de înșelat, nici nu i-a părut rău.
Era gen: "Așa, și? Dacă-i sexy."
A fost doar un vis. Nu s-a întâmplat.
Da, dar de unde a avut subconștientul meu ideea?
Donna, sunt de partea lui Mark aici.
Nu sărbători.
- Pot să mă bucur puțin? - Nu.
Donna, legat de vis.
Ce-ar fi să dormi puțin, să vezi dacă Mark din vis își cere scuze?
N-o va face. Mark din vis e un nemernic.
În visele mele, ești minunată.
Singura diferență e că mâinile tale sunt felii de pizza,
care se regenerează când le mănânc.
Gata cu visele, bine?
Nu mai vorbim despre vise pentru restul sesiunii.
Ați locuit împreună ani buni înainte să vă căsătoriți,
fără să vă certați atât de mult.
- Nu era așa nebună. - Nu ajută ce faci.
- Un punct pentru mine. - Încetează.
Nu avem un sistem de puncte.
Nu știu de unde ați luat-o cu asta, dar trebuie să încetați.
Când locuiați împreună,
știați în subconștientul vostru că puteți pleca oricând.
Dar acum că v-ați căsătorit, toate problemele voastre s-au amplificat.
Cel mai bun lucru pentru voi doi,
este să vă împărtășiți insecuritățile, să le procesați împreună.
Tu și soțul tău faceți asta?
Poți paria că da.
"Poți paria că da." Cine naiba vorbește așa?
- Reba McEntire. - Adevărat.
Știi ce trebuia să spun? "Căsătoria e o groapă de gunoi,
iar eu am divorțat, deoarece îți trage sufletul în ea,
până te trezești într-o bună zi și nu te mai recunoști în oglindă.
Asta trebuia să spun.
Nu, asta-i o prostie.
Serios, Paul. Înveselește-mă puțin.
- Te rog. - Gaby.
Căsătoria e instituție și a fost creată atunci când oamenii mureau tineri.
A fost clădită pe proprietăți de teren și procreare.
Acum, e folosită pentru a subjuga femeile și a vinde friteuze cu aer.
Nu ești bun la încurajat oamenii, știai?
- Da. - Dar nu-i nimic.
Pentru că ajută că ești mentorul lui Jimmy, nu al meu.
Nu sunt mentorul lui.
Ba da, și îți place.
Când am început să lucrez aici, tu și Jimmy erați deja apropiați.
Erați doi bărbați albi, care vorbeau despre cât o plac pe Nina Simone.
- O ador pe Nina Simone. - Dar e în regulă.
Dacă aș avea de ales, nu te-aș alege de mentor.
- Nu? - Nu.
Aș alege pe cineva care seamănă cu mine.
Da, are sens.
Când eram la liceu,
aveam doar profesori albi, bătrâni și morocănoși.
Îi detest.
Bună, Paul. Ce faci?
Bine? Bun. Și eu. Mă bucur să te văd.
Stăteam pe hol și mă gândeam să intru să-ți cer ajutorul.
Pacienta mea, Grace, nu-mi răspunde.
Dar mi-am amintit că nu vorbești cu mine în legătură cu pacienții,
așa că am decis să nu intru.
Totuși, iată-te aici.
Iată-mă aici.
Paul, știu c-am făcut alegeri greșite,
dar putem merge înainte?
Iar soneria aia.
Sincer, nu-mi place, Paul.
Atunci, spune lucruri cu care să fiu de acord.
- Poți înceta? - E amuzant.
Știi ce, Paul?
Credeam că știu ce părere ai despre mine,
dar cred că m-am înșelat.
Nu-i nimic, n-am nevoie de sfatul sau de aprobarea ta.
Așadar, de acum înainte, ce-ar fi să nu vorbim deloc?
Bun.
Nu-l vreau. Ia-l înapoi.
Uneori, poți fi mare nemernic, Paul.
Uneori doar?
- Pa, dragule. - Pa.
E drăguț papionul sau arăt ca Smithers din The Simpsons?
E foarte drăguț.
- Nici nu te-ai uitat. - Nu?
E posibil să arăt ca un personaj animat,
care a purtat aceleași haine timp de 30 de ani. Deci?
Uite. E drăguț?
Merge?
- Da. - Mulțumesc!
Ești foarte drăguț.
Mulțumesc. Ești cel mai tare.
- Cum am fost așa de norocoși? - Totul iese cum vreau eu.
Ce-i?
Nimic. Te iubesc.
Bun, sunteți amândoi aici.
Scuze că vă deranjez, dar am vești mari. Îmi pare rău, dar nu-mi pare rău.
Nimeni nu mai spune "Îmi pare rău, dar nu-mi pare rău",
așa că șterge-o din vocabularul tău.
Eu încă o mai pot spune. Am abilitatea de a spune chestii,
cu o tentă de ironie, să vă dați seama că glumesc.
Faci un podcast acum? Grăbește-te. Avem de lucru.
Am emoții să vă spun asta,
tu tocmai te-ai despărțit de Nico, iar Jimmy are...
O soție moartă.
Da, dar sunteți prietenii mei cei mai buni, așa că spun direct.
Îl voi cere în căsătorie pe Charlie.
Serios? Nicio reacție? Nu vă place iubirea?
Ne bucurăm pentru tine.
Dar ai mai spus că îl vei cere în căsătorie pe Charlie,
de un milion de ori, dar n-ai mai făcut-o.
Începe să pară...
- Care e cuvântul potrivit? - O mică mare prostie.
Da, exact așa.
Eu plec, am o sesiune la 10:00...
- Care se va întâmpla. - Zing!
- Ești un monstru. - Îmi pare rău, dar nu-mi pare rău.
- I-a ieșit de minune. - Nu, nu!
Îmi retrag cuvintele. Se pare că merge încă expresia.
Voi cumpăra inelul și vă voi scoate ochii cu el.
Vei avea ce le povesti copiilor.
- Am plecat. - Bine.
Cu spatele.
- Te vei lovi de ușă. - Nu-mi pasă. Am reușit.
Bine, Graham. Tinere, fugi.
- Acum. - Du-te, du-te.
Așa.
Pe mine nu m-ai lăsat să ratez școala.
E doar ora de artă. În plus, i-a fost dor de tine.
Și mie de el.
Ești bine? Arăți bine.
Sunt bine. Merg înainte.
- Continuă așa. - Așa voi face.
Tată, i-ai dat cadoul?
- Sincronizarea e totul. - Cadoul?
Mi-ați adus un cadou? Ce țopăi așa?
Ce mi-ați adus? Mai multe șosete?
Mama ta a făcut toată treaba.
S-ar supăra dacă n-aș menționa asta.
Ți-a înrămat medaliile.
Nu uita cine ești, când lucrurile merg rău. Un erou.
Mulțumesc, tată.
- De fapt, trebuie să plec. - De ce?
- Sean. - Plec... vă iubesc.
Bine, ne vedem mai încolo.
- Îți e sete? - Da, pot avea punch de fructe?
- Da. Ai jucat bine. - Mulțumesc.
Mă poți acoperi cu dl Alto? Nu vin la oră.
Vino încoace. Mă bucur pentru tine.
- Încă e perfect, Keith. - Așa e.
Deci, îl vrei?
Nu.
Cu ce te pot ajuta, Reggie? Ce se petrece?
Acum două săptămâni,
am început întâmplător să simt o anxietate dimineața.
Uneori, îmi e greu și să ies din cameră.
Urmezi rutina pe care am ales-o pentru tine?
Sută la sută.
S-a schimbat ceva în viața ta?
Acum că aduci vorba...
Cum adică Chipotle mănâncă keto bowl?
Îl ajută foarte mult, nu? Bine, ne mai vedem, Chipotle.
- Bună. - Salut.
E laptopul unui copil, cu toate abțibildurile alea?
Nu vreau să începem iar cu asta, bine?
- Cu ce te pot ajuta? - M-am întâlnit cu un vechi pacient.
Psihofarmacologul lui i-a schimbat medicația, fără niciun motiv.
I-a dat peste cap chimia creierului.
- Nu știu de ce idioții ăștia... - Stai, stai, stai.
- Așteaptă. - Ce e?
Nu vii niciodată aici să vorbim despre pacienți.
Ba da, vin aici tot timpul.
Doar să-mi critici abțibildurile,
sau să întrebi de ce am atâtea elastice pe lampă.
Chiar, de ce ai atâtea?
Îmi place cum se văd liniile... stai.
Stai așa.
Știu exact ce naiba se petrece.
- Da? - Înainte te sfătuiai cu Jimmy.
Dar ai venit la mine acum,
pentru că l-ai respins, iar acum îți e dor de el.
- Nu îmi e dor. - Ba da.
Îți prețuiesc opinia profesională.
Știi cât îmi doream să te aud spunând asta?
Dar nu așa, bine?
Dai buzna aici și îmi vorbești frumos,
sperând că o să-mi intri sub pantaloni?
Ce dracu' se întâmplă?
Nu sunt a doua ta opțiune. Ar fi bine să pleci.
Bine? Nu mă simt în siguranță în preajma ta.
Ieși. Te rog.
Îmi plac elasticele tale, doar că nu le înțeleg.
Ce pacient... nu, nu. Pa.
- Jimmy? - Scuze, știu că e...
nepotrivit, dar e singura soluție pe care am găsit-o ca să vorbim.
Trebuie să prezint o casă.
Știu, mie.
Tu ești Kevin Lactaid?
Nu mă pricep la nume false.
Îmi pare rău că te-am mințit.
Ce era să mă fac? E soțul meu. Îl iubesc.
Grace, te înțeleg.
M-am simțit rușinată.
Ai spus că dacă rămân cu el, nu mai vrei să fii terapeutul meu.
Știu că asta am spus.
Dar, dacă ai nevoie de mine, sunt aici.
Fără prejudecăți.
Te rog, te rog.
- Mai e disponibilă ora mea? - Sigur că da.
Scuze.
Alo? Da, el e.
Mulțumesc că m-ai anunțat.
Trebuie să plec. Fata mea a fugit de la școală.
Nu-ți face griji, și eu o făceam mereu.
De obicei doar să fac sex cu Donny în duba lui. Nu cu Donny ăsta.
Pentru că nu îl cunoșteam în liceu. Era un alt Donny.
Da, trebuie să plec.
Pa.
Tata le pune toate grămadă.
De ce-ar vrea să vină să mă vadă, dar eu tot să nu pot merge acasă?
Mi se urcă la cap.
Da, tații sunt nebuni.
Parcă propriul meu tată nu știe cine sunt.
Nimeni nu știe.
Eu știu.
Ce înălțime crezi că are?
Nu cred că e voie să intrăm.
Cum să nu.
Ai grijă.
- Să-mi trag una. - Sean!
- Vino și tu. - Nu, mersi.
Tu pierzi.
Sean, vino jos, te rog!
Nu, vreau mai sus.
Nu-i amuzant! Nu mai urca.
Relaxează-te, e amuzant. Privește.
Sean!
Doamne!
La dracu'...
Ce nebunie!
Bine. Trebuie să închid.
Bună.
M-au sunat de la școală să-mi spună că ai fugit de la oră.
Poți să-mi explici, tânără domnișoară?
- Tânără domnișoară? - Da, pun piciorul în prag.
N-am crezut că pot, dar uite. Tânără. Domnișoară.
Omule, am fugit de la engleză. Și am un scor de 98.
Mâine, îi voi spune c-am fost tristă, iar el mă va ierta.
Așa ar trebui să faci și tu, pentru că acum o lună
îți ștergeam cocaina de pe o poză cu bunica.
Putem trece peste?
S-a făcut.
- Unde-ai fost? - Sean s-a întâlnit cu tatăl lui.
Am mers la o plimbare.
Doar la o plimbare? La o plimbărică prin cartier?
Nu mă voi mai mișca așa. E cam ciudat.
Sunt tata cool. Spune-mi.
Îmi fac griji pentru Sean, m-a speriat.
Nu-mi plac drumețiile,
dacă nu vă opriți să căutăm pietre.
Doamne!
Liz, îți mai spun o dată, nu căutăm pietre. Bine?
- Îi plac pietrele. - În ce sens?
Las-o baltă. Ai cumpărat inelul?
Mi-a spus totul.
- Sunt obsedată. - De ce-a venit Liz?
- Nu evita subiectul. - Poftim?
- Ai cumpărat inelul? - Da. Da.
Știi cum a sunat asta?
- Nu, cum? - Ca și mingea ta pentru Alice.
- Pot să aplaud? - S-o facem amândouă.
- Serios? Nu... - Să vedem inelul!
Nu-mi place prietenia voastră.
Sunteți enervante. Dar vă descurcați bine.
Serios, dacă nu poți decide...
- Charlie nu e bun pentru tine. - De acord.
Știi că Charlie e tipul potrivit pentru mine.
Atunci, poate eviți s-o faci din cauza unei traume.
- Oare? - Poate. Da.
Oprește-te. Nu vreau sfaturi despre căsnicie,
de la cineva care... știi tu.
Te legi de divorțul meu?
Nici să nu îndrăznești.
- A îndrăznit. - Mai bine plec.
- Da. - Scuze, Gaby. Scuze.
Nu mă urmăriți.
Știu ce te-ar înveseli.
Pentru ultima dată, nu căutăm pietre.
Serios acum!
Salut. Jacuzzi-ul înveselește oamenii.
De de crezi că nu sunt vesel naibii?
Întrebarea. Cum ai adresat-o.
Pentru că ai zis și "naibii".
- Te dă de gol. - Sunt bine.
Te-ai atârnat de vreun turn de apă în ultima vreme?
Alice m-a turnat?
Nu, nu. Dar urmăresc turnul de apă pe twitter.
A fost liniște o perioadă.
Când am primit alerta, am fost foarte fericit.
Vrei să discutăm?
Ai spus că nu mă vei mai presa.
Iar apoi m-ai pus să mă întâlnesc cu tata, și a fost aiurea.
Da? De ce? Ce s-a întâmplat?
Vezi? Iar mă presezi.
Da, dacă faci ceva periculos. Sunt doctorul tău.
Trebuie să verific ce faci.
Poate ar fi bine să nu mai fi doctorul meu.
Mă concediezi, Sean? Serios?
Va fi stânjenitor, când ne întâlnim în bucătărie.
Ai dreptate. N-ar trebui să locuiesc aici.
Sean, consider c-ai fost pe calea cea bună în ultima vreme.
Mulțumesc că m-ai primit la tine, dar voi pleca mâine dimineață.
Ce încerci să faci?
Cum ai spus tu, merg înainte.
Îmi dau seama că suferă.
Dar nu-mi vorbește, și sunt frustrată.
- Vrei să stai jos? - Sunt nervoasă.
Poți fi nervoasă și jos.
Și eu sunt nervos mereu. Și mereu stau jos.
Tata a încercat să ajute, iar acum totul a luat-o razna.
Sean se mută. E complet aiurea.
Ești nervoasă pe tatăl tău?
Nu, sunt nervoasă pe tine.
Ce întorsătură.
I-am spus să îți ceară ajutorul și mi-a zis că nu vorbești cu el.
Ce dracu', omule?
- Sean n-ar trebui să stea la voi. - Cui îi pasă?
În sfârșit eram pregătită să trec peste și să nu-mi mai fac griji pentru tata.
Dar puteam face asta doar știind că te are pe tine.
De ce trebuie să fii un nemernic atât de încăpățânat?
Vezi? Poți fi nervoasă și pe bancă.
Pălăria ta e ridicolă.
Minți, doar să mă rănești.
Bine. Dacă ești atât de disperată să mă psihanalizezi, fă-o.
Nu-mi veni cu atitudinea asta.
Bine. Am întrecut măsura.
- Nu. - Tind s-o fac cu cei pe care-i iubesc.
Lucrez la asta.
Nu trebuie să vorbim. Mulțumesc de cafea.
Am fost cel mai gay băiat din Texas.
Da, da. Ai fost.
Da, da, da.
- Unde vei merge? - Habar n-am.
Nu-i nicio grabă. Poți...
rămâne, până găsești o soluție.
- Nu mai vorbi. - Bine.
- Ce tari sunt astea. Ce sunt? - Ce-am zis despre vorbit?
N-am știut că nu pot întreba.
E tot vorbit.
Jimmy, mi-am dat voie singur.
- Bună. - Am furat astea din frigider.
- Sean, vrei o bere? - Da.
Am fost prea speriat să fiu gay la facultate.
Toți sunt gay la facultate.
- Știu, e distractiv. - Da.
Nu le-am spus părinților, până după absolvire.
Cum naiba nu și-au dat seama?
Pentru că purtam șepci de baschet și vorbeam așa.
La naiba.
- Da. - Aveai o voce sexy.
- Da? - Da, îmi place.
În fine. Părinții mei sunt foarte religioși.
Știam că le va lua o vreme să se obișnuiască.
Dar... nu atât.
Dar cum ai ajuns de acolo, să devii cineva care spune
"Totul iese cum vreau eu", atât de des, încât nouă ne vine să te pocnim.
E ușor. Totul iese cum vreau eu.
Deoarece...
n-am mai riscat de-atunci.
Așa, nu sunt rănit niciodată.
- Interesant. - Asta...
Trauma asta spuneai tu că încerc să o evit?
Ți-am spus eu. E exact ca la carte.
Îl iubesc pe Charlie foarte mult, dar ar putea să mă refuze.
- Ar fi nebun... - Exact.
dar e posibil.
Sau, ar putea spune da, iar apoi să nu ne fie bine.
Ca în cazul tău. Scuze.
Nu-i nimic. Căsnicia mea a fost ca un tomberon incendiat.
Dar, să fiu sinceră, aș risca din nou.
- Serios? - Da.
- S-a meritat. - Bine.
- Mulțumesc.
Vreau să știu ceva.
Cum a fost sexul cu Brian heterosexualul?
30 de minute în care eu te satisfăceam,
iar când venea rândul meu, găseam o scuză să plec.
E perfect. Ia-mă de soție.
Am lucrat cu mulți veterani, fiule.
Astea nu sunt favoruri de partid. Ce-ai făcut să le primești?
Nu va răspunde.
Dacă răspunzi, se va enerva.
Am avut niște probleme, iar eu mi-am ajutat câțiva colegi.
Pe bune acum.
Tata mi le-a adus. Dar nici nu le vreau.
De ce nu le vrei? Nu crezi că le meriți?
Ți-a spus Jimmy că am parkinson?
- Nu mi-a spus. Ce nasol. - Da, nu-i chestia mea preferată.
Deci, tu știi. Și idiotul ăsta știe.
Dar n-am fost în stare să-i spun fiicei mele.
- De ce nu? - Îmi e frică.
Îmi e frică că nu mă va mai privii la fel.
Că nu voi mai fi doar tatăl ei.
Ci un bătrân trist, care are nevoie de îngrijire.
Știu că e o prostie, dar m-am blocat.
Toți cred c-am fost un erou acolo.
Am fost o persoană complet diferită.
Spărgeam uși, scoteam oameni afară,
amenințam copiii cu arma.
Pentru ce? Degeaba. Cine face asta?
Un tânăr de 21 de ani speriat de moarte. El.
Ești o persoană bună. Lumea te iubește.
Și va continua să o facă, indiferent de ce a fost acolo.
Mă detest de câte ori mă gândesc.
- Ce-ar trebui să fac? - Să muncești.
Să depășești această inerție emoțională.
Ai noroc că-l ai pe el.
Mulțumesc mult, Paul. Foarte drăguț din partea ta.
Uneori, e mai bine să nu intervii.
Scuze.
Sean,
să știi că dacă ai nevoie de ceva...
sunt aici.
E mult mai bun decât tine la chestiile astea.
Nu mai spune.
Ce? Brusc ai devenit expertă în pălării?
Bună, Meg. I-a primit? Ce bine.
Să nu-i strice toți într-un loc.
Nu de asta am sunat.
Poți vorbi puțin?
Bine.
Dragă...
Trebuie să-ți spun ceva.
Traducerea și adaptarea: LionKing09 playSUBS Team & Subtitrări-noi Team
www.filelist.io www.subtitrari-noi.ro