NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Ne ovat eläimiä, jotka muistuttavat Maassa eniten ulkoavaruuden olentoja.
Ei ihme, että pääjalkaisten heimo on vallannut mielikuvituksemme.
Niiden avaruusoliomainen ulkonäkö -
yhdistettynä hämmästyttävään älyyn, itsenäisyyteen -
ja kekseliäisyyteen.
Ja meillä on yhä paljon opittavaa -
näistä harvoin nähdyistä syvyyden legendoista.
Nämä eläimet ovat todella tarua ihmeellisempiä.
MUSTEKALAT
VANCOUVERINSAARI KANADA
Ravintorikas vesi tekee tästä merestä yhden planeettamme hedelmällisimmistä.
Se on täydellinen paikka uuden elämän synnylle.
SYVYYS 25 METRIÄ VEDEN LÄMPÖTILA 5°C
Piilossa aaltojen alla -
salaisessa maailmassa -
on 100 000 arvokasta munaa.
Yksikään ei ole riisinjyvää suurempi.
Kuuden kuukauden ajan niistä on huolehdittu tarkoin.
Sen on tehnyt niiden äiti.
Tyynenmeren jättiläistursas.
Sen keho on niiden linnoitus.
Se pitää veden liikkeessä estääkseen levää tukehduttamasta vauvojaan.
Jokaisessa munassa -
on pieni kopio lähes mahdottomasta olennosta.
Kahdeksan lonkeroa,
kolme sydäntä -
ja sininen veri.
Lopulta niistä tulee 250 000 kertaa painavampia -
ja yksiä merten ovelimmista saalistajista.
Mutta harvat selviävät sinne asti.
On aika lähteä lastenhuoneen turvasta.
Äiti päästää viimeisen uloshengityksen,
jolla se työntää vauvansa merivirran vietäväksi.
Se ei näe äitiään enää koskaan.
Täysin yksin -
se on meren armoilla.
Jos se selviää,
se ottaa paikkansa eräässä Maapallon uskomattomimmista eläinheimoista.
Niitä on joka meressä.
Maailmassa on yli 800 mustakala,
kalmari -
ja seepialajia.
Cephalopada-luokan nilviäisiä -
kutsutaan pääjalkaisiksi.
Niiden oudon anatomian ansiosta -
raajat kasvavat niiden kasvoista.
Varhaisimmat pääjalkaiset näyttivät enemmän tältä.
Helmiveneeltä.
Se muistuttaa nilviäissukulaistaan etanaa.
Se on säilynyt muuttumattomana puoli miljardia vuotta,
kun taas toiset lajit ovat kehittyneet mitä uskomattomimmilla tavoilla.
Ne menettivät kuorensa,
jolloin ne muuttuivat notkeammiksi ja ketterämmiksi -
ja pystyivät tutkimaan paikkoja, joihin eivät aiemmin päässeet.
Niiden fluidi muoto selviää jopa syvyyden murskaavasta paineesta.
Mutta ilman suojaavaa kilpeä pääjalkaisista tuli pehmeitä kohteita.
Siksi ne kehittivät lähes yliluonnollisia kykyjä pysyäkseen turvassa.
Nämä kyvyt ovat elintärkeitä saalistajia täynnä olevassa meressä.
KAPIN NIEMIMAA ETELÄ-AFRIKKA
SYVYYS 5 METRIÄ VEDEN LÄMPÖTILA 15°C
Meri voi olla pelottava paikka,
jos on vain tulitikkurasian kokoinen.
Siellä kannattaa pitää matalaa profiilia.
Mutta pieni seepia ei voi piilotella ikuisesti.
Nopean aineenvaihduntansa takia se on aina nälkäinen.
Sen lempiruoka on matalikossa,
vain 20 metrin päässä.
Mutta näin pienelle matka on valtava -
ja täynnä vaaroja.
Se ui aika hyvin,
mutta kalat ovat nopeampia.
Ja niillä on terävä näkö.
Kyky sekoittua taustaansa on pääjalkaisten erikoisuus.
Ovela seepia -
vie valeasunsa vielä pidemmälle.
Erityiset lihakset sen ihossa -
nostavat ylös tuhansia nystyröitä,
jotka saavat sen näyttämään merilevältä.
Temppu näyttää tepsivän.
Tämä ei ole sen kokoelman ainoa asu.
Sekunnin murto-osassa se voi kehittää millaisen muodon vain.
Etanan,
korallin -
tai kiven.
Pääjalkaisten uskomaton kyky vaihtaa väriä -
johtuu niiden kromatoforeista.
Miljoonat pikselimäiset solut ovat täynnä väripigmenttejä,
jotka laajenevat ja supistuvat kuin ilmapallot -
aiheuttaen nopeita värimuutoksia.
Se pystyy sulautumaan maisemaan sekunnin murto-osassa.
Pääjalkaiset päihittävät kameleontit,
sillä niiden kyky naamioitua on eläinkunnan kehittynein.
Naamioituminen riittää yleensä pitämään sepia tuberculatan turvassa.
Mutta kun muut keinot pettävät…
Savuverho.
Limaiset mustepallot matkivat seepian muotoa ja kokoa.
Houkutuslinnut on lähetetty, ja seepia pääsee karkuun.
Toisin kuin mustekaloilla, seepioilla on sisäinen tukiranka.
Se on sisäänrakennettu kelluke, joka tekee niistä loistavia uimareita.
Siltikin pitkän ja tapahtumarikkaan matkan jälkeen -
sen ruokahalu on kasvanut.
Muodonmuuttaminen,
musteen ruiskutus -
ja jopa raajojen uudelleenkasvu.
Seepioiden supervoimat auttavat niitä selviämään vaarallisissa vesissä.
Kanadassa tursas on menestynyt ylivoimaisista esteistä huolimatta.
Valtava Tyynenmeren jättiläistursas on nyt vuoden ikäinen -
ja 2 000 kertaa entistä suurempi.
Mutta kasvamista on vielä paljon.
Vain yksi 30 000 mustekalasta selviää aikuiseksi asti.
Jotta se selviäisi,
nuoren tursaan täytyy luottaa erinomaiseen näköönsä.
Mustekalan kummankin silmän näkökenttä on laajempi kuin meidän kahden silmämme.
Kun se käyttää molempia silmiä,
mikään ei jää siltä huomaamatta.
Sillä ei ole esteenä kiinteää kalloa, joten silmät liikkuvat itsenäisesti -
ja se voi katsoa yhtaikaa sekä eteen että taakse.
Sen näkökenttä on lähes 360 astetta.
Se pystyy etsimään ruokaa -
ja pitämään silmällä vaaraa yhtaikaisesti.
Mustekalojen tavoin se on lähes kokonaan proteiinia.
Kaikki haluavat haukata sitä.
Se on nyt tarpeeksi iso selviämään kivikalojen hyökkäyksistä,
mutta myös isommat saalistajat etsivät ateriaa.
Sen on oltava valppaana.
Vanhemmat eivät suojaa sitä,
joten nuoren mustekalan on hillittävä luontaista uteliaisuuttaan.
Jatkuvasti muuttuvassa meressä niiden on opittava nopeasti.
BRASILIA
Kun vuorovesi vaihtuu,
saalistajat saapuvat.
Ne etsivät saalista, jonka laskuvesi on yllättänyt.
SYVYYS 0 - 1 METRIÄ VEDEN LÄMPÖTILA 26 - 45°C
Laskuveden jättämässä lätäkössä -
on kiikissä yhdeksänkuukautinen mustekala.
Se ei päässyt vetäytyvän meren mukaan,
eikä se selviä kauan.
Mutta tämä kekseliäs nuori mustekala ei luovuta vielä.
Ylhäällä on hetki,
jota lauma punaisia kalliorapuja on odottanut.
Laskuveden aikana niillä on mahdollisuus syödä esillä olevilta kiviltä.
Ensin ne yrittävät pysyä kuivina.
Ne hyppivät kymmenen kertaa pituutensa suuruisia loikkia kiveltä kivelle.
Mutta jos matka on liian pitkä, ne putoavat.
Tämä ei ollut onnekas sattuma, vaan tarkoin harkittu väijytys.
Nuori mustekala on oppinut rapujen tavanomaiset kulkureitit.
Sillä on uskomaton kyky punoa strategioita,
koska sen aivot ovat epätavalliset -
ja ne ovat kaikkialla sen kehossa.
Kaksi kolmasosaa mustekalan aivoneuroneista on sen raajoissa.
Se on opetellut itse, koska sen kannattaa olla varovainen -
ja koska tavoitella saalista.
Se lamaannuttaa uhrinsa ruiskuttamalla hermomyrkkyä piilossa olevasta nokastaan -
ja odottaa sitten ruoansulatusentsyymien nesteyttävän saaliin sisälmykset.
Ravintorikas rapupirtelö.
Mutta se tarvitsee niitä viisi päivässä,
ja se taistelee aikaa vastaan.
Keskipäivän aurinko pienentää sen lätäkköä -
uhaten jättää sen kuivalle maalle.
Koska se hengittää kosteiden kidusten kautta,
se tukehtuu ilman vettä.
Nousuveteen on vielä tunteja.
Mutta sillä on ovela ratkaisu.
Se hengittää päässään olevassa kolossa säilyttämänsä veden avulla.
Sillä saa muutamia minuutteja lisäaikaa.
Saadakseen paikan hengittää sen täytyy tehdä jotain käsittämätöntä.
Se ryömii pitkin maata.
Sen on liikuttava nopeasti, ennen kuin se kuivuu.
Sen fluidi keho ei ole enää painoton.
Sen elimet ovat vaarassa pettää.
Lätäköiden vaihtaminen on riskialtis strategia,
mutta se on suunnitellut kaiken etukäteen, eikä se joudu yllätetyksi.
Mitä vaikeampi haaste, sitä kekseliäämpiä pääjalkaiset ovat.
Paljasta hiekkaa ilman piilopaikkoja.
LEMBEH-SAARI INDONESIA
SYVYYS 5 METRIÄ VEDEN LÄMPÖTILA 28°C
Saalistava pallokala.
Selviytyäkseen -
mustekalat ovat omaksuneet planeetan oudoimpia strategioita.
Wunderpus-mustekala hämää saalistajia käyttäytymällä todella oudosti.
Sinitäplätursas antaa varoitusmerkkejä tappavasta myrkystään.
Toiset ovat vielä kekseliäämpiä.
Amphioctopus marginatus -mustekala tuntuu katuvan kuorensa menetystä -
miljoonia vuosia sitten.
Mitä tulee korvaavaan kilpeen,
on tärkeää saada siitä oikean kokoinen.
Täydellinen suoja pallokalaa vastaan.
Kilven koottuaan -
ne kuljettavat kotiaan mukanaan.
Ei hullummin nilviäiseltä.
Mustekalat kuuluvat meren älykkäimpiin eläimiin.
Ne ovat muita selkärangattomia taitavampia työkalujen käyttäjiä.
Niiden uskotaan jopa uneksivan.
Kun tällainen äly yhdistyy kokoon,
syntyy jotain merkittävää.
VANCOUVERINSAARI KANADA
SYVYYS 25 METRIÄ VEDEN LÄMPÖTILA 5°C
Tuhon polku,
joka johtaa valtavan krakenin luo voimansa huipulla.
Yhtenä maailman nopeimmin kasvavista eläimistä -
se tarvitsee 20 000 kaloria päivässä.
Se käyttää paljon aikaa metsästykseen.
Se on nyt yhtä painava kuin ihminen.
Tämä kolmevuotias Tyynenmeren jättiläistursas -
on fysiologinen ilmiö.
Sillä on paksua sinistä verta,
jota kolme sydäntä pumppaa sen kehoon.
Uiminen on raskasta.
Parempi säästää energiaa ja kävellä.
Kahdeksan lihaksikasta lonkeroa, joiden kärkiväli on viisi metriä.
Ne ovat tarpeeksi voimakkaita repimään ihmislihaa.
Sen lonkerot näkevät kosketuksen avulla.
Kaksituhatta imukuppia tunnustelee tietä -
ja maistelee edetessään.
Jokainen ateria vie sen lähemmäs lopullista päämäärää.
Levittämään geenejään seuraavaan sukupolveen.
Se kerää painoa ennen pariutumista.
Näin se varmistaa parhaiten lisääntymismahdollisuutensa.
Se siis puhdistaa aseensa parantaakseen makuaistiaan,
tuntoaistiaan -
ja otettaan.
Nopea jynssäys.
Sitten se jatkaa metsästystä.
Useimmille eläimille tämä on ansa.
Mutta se on fiksumpi.
Avoimessa tilassa -
se saa helppoja saaliita.
Tämä on sen viimeinen tapporetki.
Sen viimeinen kerta yksinäisenä tappajana.
Useimmilla pääjalkaisilla on vain yksi tilaisuus paritella.
Niiden pitää valmistautua, tehdä kaikki tarvittava.
WHYALLA ETELÄ-AUSTRALIA
Joka talvi tästä hiljaisesta lahdesta tulee kiireinen pääjalkaiskaupunki.
SYVYYS 5 METRIÄ VEDEN LÄMPÖTILA 12°C
250 000 sepia apamaa -
yrittävät epätoivoisesti löytää parin.
Tämä uros on myöhässä.
Urokset voivat kasvaa metrin pituisiksi,
mutta vain 30 senttisenä -
isot pojat jyräävät tulokkaan.
Ne vahtivat jo naaraitaan,
joita on yksi yhtätoista urosta kohti.
Uuden tulokkaan ei ole helppo tehdä siirtoaan.
Näiden suurten seepioiden kaleidoskooppinen iho -
ja valtavat lonkerot -
viestittävät maskuliinisuutta.
Pieni uros ei pysty kilpailemaan.
Kahden tasaveroisen jätin kohdatessa -
musteharhautus häiritsee ja hämmentää hyökkääjää.
Taisteluarpia.
Muistutus siitä, että ne riskeeraavat kaiken.
Paritteluvietti on ylivoimainen.
Uusi tulokas huomaa tilaisuutensa.
Kaksi isoa urosta on keskittynyt tappelemaan.
Ne ovat jättäneet naaraan vartioimattomaksi.
Tulokas livahtaa paikalle.
Seepiat parittelevat syleillen toisiaan kasvokkain.
Se yrittää saada naarasta paritteluasentoon.
Mutta suuri uros on palannut.
Liian vaarallista.
On peiteoperaation aika.
Se käärii sukupuolensa paljastavat pitkät lonkeronsa ympärilleen.
Se huomaa toisen jättiläisen vankina pitämän naaraan.
Se tekee valeasustaan ovelamman -
ja sumentaa kirkkaat värinsä muistuttamaan täplikästä naarasta.
Naaraan valeasussa -
tulokas livahtaa paikalle.
Se pääsee parittelemaan -
suoraan jättiläisen nenän alla.
Se todistaa, että aivot voivat olla yhtä puoleensavetäviä kuin lihakset.
Hetken huumassa tulokas unohtaa suojauksensa.
Peli on pelattu.
Tällainen hämmästyttävä petos tapahtuu kolmasosassa onnistuneista paritteluista.
Tämän pienen seepian työ on tehty.
Mutta monille pääjalkaisille -
parittelu on vain lisääntymisoikeustaistelun alku.
ITÄ-KAP ETELÄ-AFRIKKA
SYVYYS 30 METRIÄ VEDEN LÄMPÖTILA 10°C
Saalistajat kerääntyvät.
Isokeihäsrauskut,
afrikanmerikarhut -
ja hietahait.
Ne ovat täällä vain yhdestä syystä.
Vuotuisen juhlan.
Loligo reynaudii -kalmarien.
Toisin kuin yksin elävät mustekalat,
ne liikkuvat suurissa laumoissa -
saaden turvaa lukumäärästä liikkuessaan avomerellä.
Jo paritelleena -
tätä naarasta vartioi suurempi uros. Se varmistaa, ettei naaras parittele enää.
Sen on munittava hiekkapohjaan.
Ensin sen on päästävä saalistajien barrikadin läpi.
Paras mahdollisuus on piiloutua joukon sekaan.
Se selvisi.
Se jättää munansa muiden sekaan.
Paikalla on miljoonia munia.
Suunnaton lisääntyminen -
ja ihmeellinen sopeutumiskyky -
ovat tuoneet pääjalkaisille menestystä.
Jopa nykyään, kun useiden eläinlajien määrä alkaa vähentyä,
useat kalmarit,
seepiat -
ja mustekalat -
eivät ainoastaan sinnittele. Ne kukoistavat.
Piilossa katseilta -
niiden lukumäärä -
ja levinneisyysalue kasvaa.
Mutta meren lämpötilojen ja kalastusmenetelmien muuttuessa -
on epäselvää, mitä tulevilla sukupolvilla on edessä.
Yksi asia on varma.
Jokaisella on superäiti, joka on valmis uhraamaan itsensä jälkikasvunsa eteen.
VANCOUVERINSAARI KANADA
SYVYYS 25 METRIÄ VEDEN LÄMPÖTILA 5°C
Nyt neljävuotiaana -
tämä Tyynenmeren jättiläistursas on todellinen selviytyjä.
Se on viettänyt elämänsä yksin,
orpona syntymästään asti.
Nyt sen kolme sydäntä sykkivät vain yhtä tarkoitusta varten.
Sen viimeinen teko.
Hoitaa jälkikasvuaan.
Lähes neljänneksen elämästään -
se ei tee mitään muuta.
Se ei enää lähde luolastaan,
eikä se enää syö.
Se näkee nälkää, jotta poikaset saavat parhaan mahdollisen alun elämälleen.
Poikaset ovat sen perintö.
Tietämättä, että äiti uhrasi henkensä,
pienet mustekalat ovat valmiita kohtaamaan maailman -
ja opettamaan meille lisää näistä uskomattomista eläimistä.
Tekstitys: Merja Pohjola