NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Maailman voimakkaimmat saalistajat.
Mutta vaaditaan enemmän kuin voimaa,
jotta pääsee huipulle.
Älykkäinä -
ja käyttäen hyväkseen joka tilaisuutta -
karhut hallitsevat planeettamme säälimättömimpiä alueita.
Mutta pennut eivät synny selviytymiskykyisinä.
Niitä pitää opettaa.
Emokarhulla on paljon töitä opettaessaan pentunsa kohtaamaan maailman.
KARHUT
MASSACHUSETTS - YHDYSVALLAT
Talven jäisessä otteessa -
pohjoiset metsät ovat tyyniä.
Hiljaisia.
Mikään ei viittaa siihen,
että lumen alla piilossa -
nukkuu jättiläinen.
Se hengittää hitaasti.
Sydän sykkii kahdeksan kertaa minuutissa.
Ei mitään syötävää syksyn jälkeen.
Kolmen kuukauden ajan -
tämän Amerikan mustakarhun elintoiminnot ovat hidastuneet.
Vielä ihmeellisempää,
kolme viikkoa sitten se heräsi hetkeksi synnyttääkseen kolme pentua.
Jokainen painaa vain keittopurkin verran.
Emo pärjää vain rasvavarastojensa avulla,
mutta poikaset eivät näe nälkää.
Emon maito on niin ravintorikasta, että ne ovat jo tuplanneet kokonsa.
Sama tarina toistuu useissa paikoissa Pohjois-Amerikassa.
Yli puoli miljoonaa mustakarhua on talviunessa maan alla.
Tai pudonneiden lehtien alla.
Uskomatonta kyllä, jotkut nukkuvat ilman mitään suojaa.
Pennut painautuvat lähelle. Emon lämpö pitää ne elossa.
Mutta tämä emo valitsi mukavimman pesän.
Kun kevät vihdoin saapuu,
sen kova työ alkaa.
Karhun kasvatus muovaa sen koko elämän.
Karhulajeja on vain kahdeksan.
Niitä on Aasian viidakoissa -
ja arktisella mannerjäällä.
Jotkut ovat yllättävän pieniä,
vain koiran kokoisia.
Toiset painavat lähes tonnin.
Vaikka kaikki luokitellaan lihansyöjiksi,
useimmat syövät mitä vain.
Vain omistautunut äiti pystyy opettamaan, kuinka ruoka löydetään oikealla hetkellä.
Jokaisen karhun kotiin liittyy omat haasteensa.
Aivojen ja lihasten käyttämään opetteleminen -
on elintärkeää.
Arktinen talvi.
Ankara.
Eloton.
No, ei täysin.
HUIPPUVUORET - NORJA
Jopa alle 40 asteessa jääkarhu on hyvin eristetty.
Sillä on kaksinkertainen turkki -
ja ihmisen käsivarren paksuinen rasvakerros.
Jääkarhut eivät tarvitse talviunta.
Talvi on niiden metsästyskausi.
Hylkeet ovat niiden suosikkisaaliita.
Jääkarhut käyttävät uskomatonta hajuaistiaan aistiakseen ne jo kaukaa.
Tämä uros on napannut tuoksun,
mutta kyseessä ei ole saalis.
Tuoksu tulee toisista karhuista.
Uroskarhut tappavat pentuja, jotka eivät ole niiden omia.
Tämän emon poikaset ovat lähes täysikasvuisia.
Ne eivät ole niin haavoittuvia.
Silti on parasta pitää etäisyys.
Ennen kuin lähtevät omilleen, niiden on opittava metsästämään.
Tämä voi olla emon tilaisuus näyttää, miten se tehdään.
Lähestytään vastatuuleen.
Käytetään suojaväriä.
Hiivitään hyökkäysetäisyydelle.
Onnistuneiden saalistusten avulla emo opettaa poikasistaan vahvempia -
ja viisaampia.
Kun ne jättävät emonsa, opeilla on merkitystä.
Ne voivat olla elämän ja kuoleman kysymys.
MASSACHUSETTS - YHDYSVALLAT
Karhut alkavat oppia emoltaan heti pesästä lähdettyään.
Mustakarhuperheelle on vihdoin saapunut kevät.
Ulkomaailma kutsuu.
Emokarhu on menettänyt 45 kiloa rasvaa syksyn jälkeen.
Se on lähes puolet sen painosta. Se on valmis lähtemään liikkeelle.
Pennut ovat täynnä maitoa eikä niillä ei ole niin kiire.
Aivan uusi maailma.
Kiipeäminen käy luonnostaan.
Silti se on vähän esteradalla kävelyä.
Aina ensimmäisestä esteestä asti -
emo auttaa niitä.
Se on ainoa huoltaja,
opettaja ja suojelija.
Se on valtava vastuu.
Kolmasosa pennuista ei selviä ensimmäisestä vuodestaan.
Yksi suurimpia vaaroja ovat toiset karhut.
ALASKA - YHDYSVALLAT
Harmaakarhut ovat saapuneet talvipesistään vuorilta.
Ne kerääntyvät rantaniityille syömään sarakasveja.
Karhut eivät puolusta reviiriään kissojen ja koirien tavoin,
mutta ne tietävät, kuka on pomo.
Tämä vanha uros on hallinnut tätä ruokailupaikkaa jo vuosia.
Se tarvitsee lisäkiloja,
jotta pärjää haastajilleen, kun lisääntymisaika alkaa.
Ruoho sisältää yllättävän paljon lihaksia rakentavaa proteiinia.
Mutta jos on tavallista karhua älykkäämpi,
voi löytää vielä ravintorikkaampaa ruokaa.
Tämä emo vie pentunsa ainutlaatuisen ruokailuelämyksen luo.
Mutainen ranta voi näyttää vähemmän lupaavalta.
Mutta kaivamalla vähän voi löytää aarteita.
Kun on löytänyt simpukan,
se pitää avata.
Se on yllättävän vaikea toimenpide.
Kaikki karhut eivät tähän pysty.
Tämä karhu oppi sen emoltaan.
Nyt se opettaa sen pennuilleen.
Laskuveden aikaan mehukkaita herkkuja voi löytää satoja.
Ne saavat nyt paljon enemmän proteiinia kuin laiduntamalla.
Emon opit antavat tyttärelle etumatkan kilpailuhenkisessä maailmassa.
Muukalainen.
On aika perääntyä.
Jälleen tärkeä opetus.
Vältä yhteenottoja, jos voit.
Vihainen karhu on luonnonvoima.
Vaikka vastustaja olisi isompi, karhua vastaan ei kannata käydä.
Eikä sen kynsiä.
Ne ovat jopa kymmenen sentin pituiset ja pelottavat aseet.
Mutta ne ovat myös monikäyttöiset työvälineet.
Kiipeilyvälineet.
Lapiot.
Jääkoukut.
Jopa ruokailuvälineet.
Kun on aika raaputella,
parempaa ei ole.
Pisimmät kynnet kuuluvat pienimmille karhuille.
Se on vain kymmenesosan harmaakarhun koosta.
Malaijikarhu on mestari selviämään viidakossa.
BORNEO - MALESIA
Ruoan löytäminen tiheän kasvillisuuden joukosta ei ole helppoa.
Mutta sillä on lähes voittamaton hajuaisti,
ja se seuraa nenäänsä.
Se on paikallistanut suloisen tuoksun lähteen.
Vain yksi ongelma.
Se on korkealla.
Neljän kerroksen korkeudessa.
Mutta malaijikarhut rakastavat hunajaa.
Onneksi ne ovat mestarikiipeilijöitä.
Pitkillä ja kaarevilla kynsillä saa hyvän otteen.
Koiran kokoinen karhu on kevyt ja ketterä,
mutta se tuli väärään puuhun.
Ja nyt sillä on kilpailua.
Vai onko?
Malaijikarhut syövät mielellään myös toukkia lahoista puista.
Kun toisen karhun huomio on muualla, on tilaisuus vaihtaa puita.
Nämä mehiläiset ovat vihaisia. Onneksi niillä ei ole piikkejä.
Vihdoinkin.
Se onnistui.
Kynnet ovat hyvät hunajalusikat.
Ja 25 senttiä pitkä kieli hoitaa loput.
Mitä tulee ruoan etsimiseen viidakossa, malaijikarhut ovat mestareita.
Mutta ne ovat riippuvaisia metsistä, joita ihmiset raivaavat.
Malaijikarhut ovat jäämässä vaille kotia.
Ne ovat myös vaarassa joutua salametsästyksen uhreiksi.
Ne ovat nyt maailman harvinaisin karhulaji.
Jopa harvinaisempia kuin kaikkein salaperäisin karhu.
SICHUAN - KIINA
Jättiläispanda viettää elämänsä syöden vain yhtä ruokalajia.
Bambua.
Se voi loikoilla 12 tuntia ahmien bambuja.
Bambu kattaa 99% sen ruokavaliosta.
Se on ainoa karhu, jolla on tassussaan peukalon kaltainen luu.
Se on täydellinen bambuhodarien syömiseen.
Tämä kasvisravinto tuntuu oudolta valinnalta.
Pandat söivät alun perin lihaa.
Mutta bambuja on runsaasti kaikkina vuodenaikoina,
ja miljoonien vuosien aikana pandat siirtyivät helpompaan vaihtoehtoon.
Ongelmana on, että niiden suolisto ei ole täysin sopeutunut sulattamaan niitä.
Se selviää vain syömällä paljon.
Ja tekemällä vain vähän muuta.
Kun ihmiset kaatoivat valtavat määrät Aasian bambumetsiä,
pandoille ei jäänyt mitään syötävää ja ne joutuivat sukupuuton partaalle.
Tällainen erikoisruokavalio on poikkeus.
Useimpien karhujen mieltymykset ovat rohkeampia.
MINNESOTA - YHDYSVALLAT
Metsissä Kanadan rajalla asuu kymmeniä tuhansia mustakarhuja.
On keskikesä, ja tämä emo johtaa pentujaan syömään.
Se pitää ne kurissa murahtelemalla hellästi.
Kuuden kuukauden ikäiset pennut ovat uteliaita.
Mutta yhä naiiveja.
Emon on toimittava niiden silminä ja korvina.
Emon matala älähdys kertoo, että jokin on vialla.
Uros.
Se voi tappaa pennut ja pakottaa naaraan taas kiimaan.
Kun emo murisee, on aika piiloutua.
Se varoittaa urosta,
mutta tämä ei ymmärrä viestiä.
Tuo köhähdys käskee kiipeämään.
Nyt emon on pidettävä pintansa ja hermonsa kurissa.
Kunnes uros ymmärtää, ettei sen kanssa pelleillä.
Pesästä lähtemisestä asti emo on kannustanut pentujaan kiipeämään.
Nyt se kannattaa.
Ne pysyvät poissa maan pinnalta, kunnes emo on varma, että reitti on selvä.
Tilaisuus harjoitella lisää kiipeämistä.
Emo ottaa ansaitut torkut.
Muttei liian kauan.
Syksy on tulossa, ja koko perhe tarvitsee ruokaa.
Vaikeimmilla alueilla ruoan ja veden löytäminen on kamppailua vuoden ympäri.
ANDIT - PERU
Nämä huiput näyttävät asumattomilta.
Mutta muutamalle silmälasikarhuille ne ovat koti.
Se on ainoa karhulaji Etelä-Amerikassa.
Oikean elämän Paddington.
Mutta täällä ei tarvita duffelitakkia ja sadehattua.
Korkeimmat vuoret peittävät pilvet -
ja luovat autiomaan korkealle.
Siellä voi kulua kahdeksan kuukautta ilman sadetta.
Tämä on ainoa luonnonlähde useiden kilometrien säteellä.
Rehevä keidas.
Se voisi jäädä sinne koko päiväksi.
Kun uros omii kylvyn,
toisten on oltava kekseliäämpiä.
Tämä emo opettaa pennulleen, miten puunrunkokin voi pelastaa hengen.
Sillä on vahvemmat leuat kuin millään muulla karhulla.
Sen on helppo repiä puu ja päästä kosteaan keskustaan.
Ruokaa ja vettä on niin vähän, että sen on säästettävä energiaa.
Levättävä usein.
Maan yläpuolella on viileämpää, mutta huterat rungot eivät anna turvaa.
Joten se tekee jotain, mitä muut karhut eivät tee.
Se tekee itselleen oman sängyn.
Tämä kekseliäisyys auttaa sitä, kunnes sateet viimein palaavat.
Luonnollisesti ilmastoitu.
Kiva ja mukava.
Täydellinen paikka siestalle.
ALASKA - YHDYSVALLAT
Kaukana pohjoisessa elämä ei ole niin rauhallista.
Hallitseva harmaakarhu.
Keväästä lähtien se on lihonut kilon päivässä.
Se tarvitsee lisäpainoa.
Se on pomo, koska on suurin ja hurjin.
Siksi se hallitsee ruokapaikkoja ja paritteluoikeuksia naaraiden kanssa.
Mutta oltuaan vuosikymmenen johdossa se alkaa menettää viehätysvoimansa.
Ja suurempi ongelma lähestyy sitä.
Nuorempi uros on aistinut heikkouden.
Pomon on näytettävä naaraille kykynsä -
ja nuoremmalle karhulle, joka on johdossa.
Se rehvastelee kuin cowboy.
Sen on tarkoitus näyttää pelottavalta.
Ainoa ongelma on,
että nuori uros on valtava.
Mutta naaraat katselevat,
joten se ei peräänny.
Vanha pomo on nujerrettu.
Niitylle saapuu uusi johto.
Vaihto tapahtuu heti.
Vanhan pomon valtakausi on ohi.
Naaras teki fiksun valinnan ja odotti vahvempaa karhua,
joka siittäisi sen pennut.
Nuori uros viettää lämpimiä päiviä palkinnostaan nauttien.
Mutta vielä pohjoisemmassa pelkästä kesästä selviytyminen on kamppailua.
Arktiset alueet lämpenevät vuosi vuodelta ja merijää vetäytyy pohjoisemmaksi.
Jääkarhut jumiutuvat maalle, jossa on vähän syötävää.
Nyt ilmastonmuutos saa jään sulamaan aikaisemmin,
joten jääkarhut kärsivät nälkää kauemmin.
Emon on tehtävä kaikkensa pitääkseen perheensä elossa.
Vaikka se tarkoittaisi sitä, että ne pitää johtaa kohti vaaraa.
Pohjoisen Alaskan rannikolle on jäänyt luita valaanmetsästäjien jäljiltä.
Nälän ohjaamina karhut saapuvat haaskalle.
Ne sietävät toisiaan. Tiettyyn pisteeseen asti.
Emo tietää pentujen olevan haavoittuvaisia pahansisuisten aikuisten rinnalla.
Mutta nälkään nääntymisen uhka on vielä pahempi asia.
Pentujen on opittava selviytymään hankalissakin tilanteissa,
jotta ne selviytyisivät pitkistä ja kuumista kesistä.
Joka tapauksessa jääkarhujen lukumäärän odotetaan putoavan kolmanneksella -
seuraavien vuosikymmenien aikana.
Ne eivät ole ainoita uhan alla olevia.
Kuusi kahdeksasta karhulajista saattaa kohdata sukupuuton.
Niiden suurin uhka -
on elinympäristöjen menetys.
Moni on myös vainon kohteena.
Mutta ei ole liian myöhäistä pelastaa niitä,
suojella niiden tarvitsemaa villiä luontoa -
ja auttaa karhuja pelastamalla, hoitamalla -
ja vapauttamalla ne.
Sen on osoitettu toimivan.
Kasvatushankkeet ja metsänsuojelu -
ovat lähes kaksinkertaistaneet villien pandojen määrän.
Jos teemme tilaa karhuille,
niiden sopeutumiskyky hoitaa loput.
Kunhan niillä on joku, joka ohjaa niitä.
Kun syksyn värit saapuvat Pohjois-Amerikkaan,
emokarhu pinnistää viimeisen kerran valmistaakseen pentunsa talveen.
Ne hakevat kaloririkasta ruokaa.
Hyvänä vuonna tammenterhoista saa paljon hiilihydraatteja ja rasvaa.
Mutta kun luonnossa ei ole tarpeeksi ruokaa,
karhut hakevat noutoruokaa.
Ne suuntaavat keskustaan hakemaan ruokaa, jota me heitämme pois.
Niin kaupunkiviidakossa kuin luonnossakin -
karhut nojaavat kekseliäisyyteensä syödäkseen läpi syksyn.
Mitä suurempi karhu, sitä mahtavammat syömingit.
KAMTŠATKAN NIEMIMAA - VENÄJÄ
Ruskeakarhu on laajimmalle levinnyt karhulaji.
Niitä on Pohjois-Amerikassa,
Euroopassa ja Aasiassa.
Suurimmat asuvat siellä, missä ruokaa on paljon.
Karhuja on noin 10 000 tällä vulkaanisella niemimaalla.
Mutta pian nämä maat ovat puolen vuoden ajan lumen peitossa.
Selviytyäkseen niin pitkästä horrostilasta karhujen pitää tuplata painonsa.
Ja siihen on vain yksi keino.
Mennä kalaan.
Joka vuosi miljoonat kutevat lohet tarjoavat valtavat määrät saalista.
Iso uros voi ahmia valtavat 100 000 kaloria päivässä.
Se vastaa 300 juustohampurilaista.
Sitä kutsutaan hyperfagiaksi.
Ne voivat syödä ja syödä.
Ne syövät tuntematta itseään lainkaan kylläisiksi.
Ne säilövät kausittaisen ateriansa rasvana edessä olevaa pitkää talvea varten.
Jokainen karhu elää elämäänsä eri tavalla.
Mutta niillä kaikilla on jotakin yhteistä.
Aika, jonka emot viettävät opettamalla taitojaan seuraavalle sukupolvelle -
ja auttamalla pentunsa läpi vuoden -
on karhujen menestyksen salaisuus.
Pitipä niiden kestää julmassa autiomaassa -
tai jälleen uusi arktinen talvi.
Mustakarhun poikaset ovat selvinneet vuoden loppuun.
Pesässä -
täyteen ladattujen akkujen kanssa -
ne ovat siirtyneet lepotilaan.
Turvassa ja lämpiminä ne nukkuvat sikeästi kevääseen.
Painautuneina emonsa kylkeen.
Tekstitys: Merja Pohjola