ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Володарі неба.
Символи свободи.
Неперевершені мисливці.
Ми вважаємо хижих птахів
безжальними вбивцями.
Але їхня історія має й інший бік.
Несподівано розумні.
На диво адаптивні.
І турботливіші,
ніж ви могли собі уявити.
ХИЖІ ПТАХИ
ВЕРХНЯ ЧАСТИНА РІЧКИ МІССІСІПІ США
Холодна зима.
У цієї самиці білоголового орлана перейми.
Пташенята вилупляться за 35 днів.
Вона має відкласти яйця зараз,
щоб вони дозріли до весни.
Але у цю пору року
погода швидко змінюється.
Якщо вона полетить,
яйця замерзнуть за кілька хвилин.
Але білоголові орлани витривалі.
Вона зробить усе,
щоб їх захистити.
Не лише мати така.
Супутник її життя.
Пара плекає наступне покоління
повітряних мисливців.
На нашій планеті живе понад 300 видів
хижих птахів.
Від найбільших у світі з розмахом крил 2,7 м
до найменших
розміром з метелика.
Де б вони не жили, вони контролюють небо.
Від непролазних джунглів
до морозної Арктики.
Від засушливих пустель…
до високих гір.
Усі вони харчуються м'ясом.
Усі мають однакову зброю.
Середовище та способи полювання
сформували дивовижну армію
повітряних убивць.
ЛІС ДІНА ВЕЛИКА БРИТАНІЯ
За відсутності простору для польотів
та великої кількіості схованок
полювання для хижака майже неможливе.
Але не для володарки лісів.
Велика яструбиця.
Вона має все необхідне для своєї діяльності.
Гострий бінокулярний зір,
закручений дзьоб, щоб вгризатися у плоть,
та великі вигнуті пазури,
щоб хапати здобич.
Стандартний набір.
Найцікавіше те,
як вона переслідує здобич.
Кількома помахами крил
вона розганяється до 50 км на годину.
Це найшвидший з усіх хижаків.
Використовуючи хвіст як гальмо,
вона маневрує в обмеженому просторі.
Укорочені крила
вписуються в найменші прогалини.
Вона має вхопити здобич, перш ніж та сховається.
Низький політ робить її менш помітною.
І якщо це не спрацює з першого разу…
яструби не лише спритні…
а ще й терплячі.
Великі яструби водяться в лісах північної півкулі.
Таким успіхом вони завдячують своїй неймовірній спритності.
Але коли йдеться про швидкість…
тут інший хижак
перехоплює лідерство.
Найшвидша тварина на Землі.
Сапсан.
Швидкість до 400 кілометрів на годину
у падінні.
Сапсани настільки успішні,
що їх можна знайти в усьому світі.
ДОЛИНА ВАЙ ВЕЛИКА БРИТАНІЯ
Їхня улюблена домівка - скелі.
З них зручно оглядати діапазон полювання.
Там є висхідні потоки повітря,
щоб набрати висоту
для нападу зверху.
Успіх більшості хижих птахів
залежить від майстерності польоту.
ГАЙВЕЛД ПІВДЕННА АФРИКА
Завжди є той, хто відрізняється від інших.
Знайомтеся: секретарка.
Нетипова хижа птаха.
Вона - хижак на ходулях.
На зріст як семирічна дитина.
Вона вміє літати,
але надає перевагу ходінню.
До 18 км на день.
Ці довгі ноги не лише для прогулянок.
Вони допомагають бачити серед високої трави.
На вигляд не дуже привабливі,
але нічого.
Смертельний удар.
Двадцять кілограм-сил.
Не встигнете й оком мигнути.
І вона має діяти швидко.
Ця вціліла велоцирапторка
ще й мати.
Двоє пташенят, вже майже дорослі.
Завжди голодні.
А в гнізді білоголових орланів
батьківських обов'язків стає більше.
Щойно сніг розтане,
настане чарівна мить.
Двоє пташенят щойно вилупилися.
За будь-якої погоди…
у будь-який час…
мати захищає їх як може.
Але з такими пазурами
треба поводитися обережно.
Обоє дорослих по черзі сидять з малюками
та полюють на їжу.
Позмінне батьківство забезпечує
найкращий старт для малюків.
Через чотири дні
вилуплюється останнє яйце.
Найстарше пташеня вже вдвічі більше.
Якщо батьки не зможуть забезпечити достатню кількість їжі,
найменше пташеня довго не протримається.
Хижі птахи найбільш вразливі в гнізді.
ПУСТЕЛЯ КАЛАХАРІ ПІВДЕННА АФРИКА
У цій пекельній пустелі пташенята швидко гинуть,
якщо не сховаються від сонця.
Товариські ткачики
будують величезні спільні гнізда.
Там на дев'ять градусів прохолодніше.
Ткачики не єдині, кому це вигідно.
Їхнє гніздо привабило пару африканських карликових соколів.
Ці трутні - одні з найменших хижаків
на Землі.
Вони користуються досягненнями ткачиків.
Часом вони їх навіть їдять.
Та це ще не найгірші
пекельні сусіди для ткачиків.
Цей сповнений життя вулик
приваблює різних хижаків.
Ткачики у беззахисному становищі,
але вони мають охоронців…
які здатні відбити будь-яку атаку.
Соколи розміром із кулак
завдають сильних ударів.
На щастя,
ці люті бійці досить стримані.
Вони беруть лише кілька ткачиків за сезон.
Більшу частину часу
для них є купа іншої здобичі.
Для ткачиків це найменше з усіх зол.
А для малих соколів
це пакет «усе включено» -
їжа та притулок одночасно
у безплідній пустелі.
АМАЗОНСЬКИЙ ДОЩОВИЙ ЛІС ФРАНЦУЗСЬКА ГВІАНА
У цьому віддаленому куточку Південної Америки…
життя так буяє,
що кожній істоті потрібна своя ніша.
На верхівці харчового ланцюга
знаходиться 7-кілограмова велика гарпія.
Але тут живуть інші хижі птахи,
які поводяться інакше.
Червоногорла каракара.
Коли каракари відчувають загрозу,
вони повідомляють усім.
Цього досить, щоб відвадити головного хижака.
Каракари вважаються найбільш товариськими та найрозумнішими хижаками у світі.
Така виграшна комбінація дозволяє отримати здобич,
якої не торкнеться навіть гарпія.
Оси.
Їх краще не чіпати.
Але спільними зусиллями
каракари складають план.
Спочатку підхід.
Коли гніздо розворушиться,
ці маленькі кусючки потрапляють усюди.
Далі - напад.
Не кожен на таке наважиться.
Але трохи сміливості,
і справу зроблено.
Якщо одна каракара забере на себе біль,
оси врешті-решт полишать гніздо.
Ці схожі на папір кокони
не дуже поживні.
Але всередині них є соти
з пухкими, соковитими личинками.
Хоробрість однієї каракари пішла на користь усій команді.
Щойно вона насититься, решта розділять награбоване.
Вчасно подано.
Життя в дощовому лісі важке.
Але каракари попереду всіх
завдяки завзятості та командній роботі.
Більшість хижих птахів не дуже співпрацюють одне з одним.
Навіть у гнізді запекла конкуренція.
Пташенята білоголових орланів щодня виростають на 20 %.
Наймолодший не встигає за іншими.
Під час кожного годування
він у кінці черги.
Трохи більше, ніж за два місяці,
Ці пташенята мають вирости в десять разів
і бути готові до польотів.
Але коли їжі не вистачає,
старші орланята забирають її в менших.
Щоб вижили три пташеняти - це рідкість.
Батьки наполегливо працюють над тим,
щоб усі малюки вижили.
ДРАКОНОВІ ГОРИ ПІВДЕННА АФРИКА
Пошук їжі є постійною боротьбою
для всіх хижих птахів.
Хоча може здатися, що декому це легко вдається.
Грифи використовують терміки -
висхідні стовпи теплого повітря -
для набору висоти.
Піднявшись досить високо, вони можуть парити на висоті понад 160 км
без жодного помаху крил.
Літаючи, вони шукають їжу за допомогою телескопічного зору.
Грифи - мерлятники.
Через бенкетування трупами вони мають погану славу,
але вони єдині хижі птахи,
які ніколи не вбивають.
Вони виконують важливу роботу - прибирання природи.
Це може здатися хаотичним,
але є певний порядок дзьобання.
Лише у Південній Африці
мешкає дев'ять видів грифів,
і кожен з них відіграє свою роль.
Спершу налітають середні.
Африканські грифи.
Їх багато.
Вони пожирають основну частину туші -
внутрішні органи та плоть.
Далі підтягуються великі.
Африканські вухаті грифи
важать понад 7 кілограмів та є одними з найбільших в Африці.
Коли вони прилітають,
усі розступаються.
Своїми потужними дзьобами вони розривають жили та шкіру,
відкриваючи доступ до нових частин туші
для останніх у черзі…
малих.
Бурі стерв'ятники тримаються осторонь.
Вони крадуть залишки коли можуть
і терпляче чекають на свою чергу.
Коли всі інші закінчать,
вони обгризають кістки своїми невеличкими дзьобами.
Виконуючи брудну роботу, такі птахи підтримують чистоту на планеті.
Їхні шлунки кислі як автомобільні батареї,
вони перетравлюють усі бактерії та віруси.
Комахам, що розносять хвороби,
нема де розмножуватися.
Грифи та стерв'ятники потрібні,
але їхня кількість зменшується.
Лише за 15 років
в Індії 97 % грифів та стерв'ятників було вбито
або вони отруїлися трупами худоби
з препаратом диклофенак.
Коли на місце мерлятників прийшли безпритульні собаки,
почалося розповсюдження сказу,
туберкульозу та сибірки.
Інших хижаків спіткала та сама доля.
У 1950-х роках
ДДТ вільно використовувався в якості інсектициду,
що знищило яйця білоголових орланів,
і цей культовий вид мало не вимер.
Коли люди помітили цей ефект,
ДДТ заборонили.
За 50 років
чисельність білоголових орланів зросла в сім разів.
Багато хижих птахів досі в небезпеці.
Їх вважають загрозою для худоби та дичини
і тому переслідують.
А коли знищують їхнє середовище,
вони залишаються без їжі та оселі.
Та не всім так погано живеться в сучасному світі.
ЛОНДОН ВЕЛИКА БРИТАНІЯ
Здається, що тут хижі птахи точно не житимуть.
Та якщо пристосуватися,
тут відкривається світ можливостей.
Відомі димоходи
Електростанції «Баттерсі» в центрі міста.
Їхня висота - майже 100 метрів.
Тут живе пара сапсанів.
Замість скель у них бетонні стіни.
Міське життя має свої переваги.
Усе таке освітлене,
що сапсани можуть полювати вночі.
Пара розділюється, щоб охопити більшу територію.
Самиця сапсана більша за розміром.
Вона досвідченіша в нічному полюванні.
Її зір удвічі гостріший за наш,
а очі такі великі,
що торкаються всередині черепа.
Рухаючи головою, вона намічає ціль.
Переслідувати голубів у місті ризиковано.
Серед такої кількості будівель небезпечно пікетувати.
Тому міським сапсанам важко полювати.
Хижак переслідує здобич
горизонтально один за одним.
Але навіть без пікетів,
навіть уночі…
від майстра своєї справи важко втекти.
Сапсани живуть у містах по всьому світу -
від Нью-орка до Сіднея.
І з кожним сезоном розмноження їхня кількість зростає.
А у гнізді білоголових орланів
пташенята вже дорослі.
Усі троє.
Усі виросли сильні.
Нарешті обросли пір'ям для польотів.
Те, що малюки вижили, є заслугою батьків.
Вони невтомно працювали пів року.
Тепер вони приносять менше їжі…
натякаючи юним орланам,
що час вилітати з гнізда.
Мистецтво польоту потребує практики…
та відповідних умов.
Щойно проясниться, вони стануть рішучішими, ніж будь-коли.
Але зовнішній світ новий та незрозумілий.
Інші птахи ворожі до хижаків.
Страшно відлітати далеко від сім'ї.
Потрібен час
щоб розібратися.
Це лише початок
довгої подорожі у доросле життя.
Добре, що мама з татом деякий час за ними наглядатимуть.
Хижі птахи не народжуються вбивцями.
Їм потрібен час, щоб удосконалити навички.
Протягом трьох місяців пташенята-секретарі
отримували все від батьків.
Тепер час ставати самостійними.
Одна пташка вилітає перша.
За нею вилітає брат.
Починається полювання.
Щоб знайти здобич, треба придивлятися
і багато ходити.
Не так легко когось упіймати.
Нарешті успіх.
Та маленька ящірка - це навіть не перекус.
На щастя, мати приходить на допомогу.
Вона ще два місяці їх годуватиме…
поки незграбні молоді птахи
не навчаться бути вбивцями,
як їхня мати.
Мало хто так піклується про пташенят.
Значну частину свого життя хижі птахи витрачають на викохування малечі.
Вони забезпечують захист
і приносять важко здобуту їжу,
щоб одного дня
їхні пташенята
навчилися виживати самі.
ВЕРХНЯ ЧАСТИНА РІЧКИ МІССІСІПІ США
Пізня осінь.
Сотні білоголових орланів прилетіли здалеку…
щоб уполювати перелітних водоплавних птахів.
Молоді орлани мають нарощувати силу.
Мама з татом більш не приноситимуть.
Тому треба дивитися та вчитися.
Летючи за вітром,
дорослий орлан вибирає момент для нападу.
Лиски швидко ховаються…
але не можуть довго бути під водою.
Упіймати здобич важко,
а втримати - ще важче.
Краще здатися, ніж лізти в бійку.
Час спробувати побачене на практиці.
Секрет у тому, щоб напасти зненацька.
Легше сказати, ніж зробити.
Після кожного невдалого нападу…
після кожної втечі…
він ретельніше розраховує час
та кут атаки.
Нарешті.
Але він так поспішає,
що випускає здобич.
А тепер
у нього з'явився конкурент.
Юнак вирішує повернути свій приз.
Щось це не його день.
І дні збігають швидко.
Коли температура падає,
орланам треба більше енергії, щоб зігрітися.
А цей досі нікого не вполював.
Менше половини молодих орланів переживають свою першу зиму.
Зараз або ніколи.
І цього разу…
він не випустить здобич.
Кілька місяців тому
ці юні орлани з'явилися на світ безпорадними пташенятками.
Завдяки вбивчому інстинкту та величезній турботі батьків
вони стали повноцінними хижими птахами.
У віці п'яти років їхні голови побіліють…
і лише тоді вони будуть готові створити власну сім'ю…
та передати свої навички…
наступному поколінню.
Переклад субтитрів: Ірина Завізіон