ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Ці тварини - наші родичі.
Розумні.
Чуйні.
Чим більше ми знайомимося з нашими дикими братами…
тим більше помічаємо,
які вони надзвичайні.
Примати не лише освоїли гру на виживання,
але й змінили правила цієї гри.
ПРИМАТИ
Джунглі.
Звідси походить родина приматів.
Тут мешкають усі дикі примати,
які зараз існують.
КІБАЛЕ УГАНДА
Тут цей малюк,
якому менш ніж два роки,
вчиться виживати.
Це шимпанзе,
наші найближчі родичі серед тварин.
Від того, що він дізнається найближчими місяцями,
залежить усе його життя.
Живучи у спільноті з понад 150 шимпанзе,
він може не боятися інших тварин.
Найбільша проблема для нього - його рідні.
Шимпанзе, як і ми,
мають різні характери.
Треба знати, кому можна довіряти.
Мамині друзі добрі, вони допомагають.
А зі старшими дітьми весело бавитися.
Кого слід остерігатися, так це дорослих самців.
Ці двоє старших самців завжди разом
і добре до нього ставляться.
А ось цей -
справжній бандит.
Він хоче завоювати авторитет
шляхом залякування.
Для шимпанзе
насильство є частиною життя.
Але така боротьба за владу -
не просто дикунство.
І зараз малюк
стане свідком чогось дивовижного.
Ці двоє старших самців
менші за того бандита.
Незважаючи на це,
вони не підкоряються.
Бандит сильніший, тож перший самець відступає.
Натомість виходить другий.
Тепер повертається перший.
Бандит не переможе їх обох.
Треба тікати, поки цілий.
Одного з двох поранено.
Та він не страждатиме на самоті.
У суспільстві цих тварин…
не треба бути найбільшим чи найагресивнішим.
Тут потрібні
друзі.
Чим більше союзників, тим краще.
А те, як ви їх здобуваєте,
залежить від вашого характеру.
Малюк має винайти свій спосіб
стати успішним членом
родини приматів.
До цієї родини належать найскладніші тварини
у світі.
По-перше, це вищі примати.
Шимпанзе,
бонобо,
три види орангутангів,
два види горил
та один вид людей.
Усі ми маємо особливі спільні риси.
Завдяки плечовим суглобам
ми можемо висіти,
тягнутися до фруктів на деревах…
та пересуватися за допомогою передніх кінцівок.
Жодна мавпа в Африці чи Азії так не вміє.
Під час такого пересування хвости не використовуються,
тому примати їх не мають.
Справжні королі пересування
за допомогою передніх кінцівок.
Гібонові.
Їх щонайменше 18 видів.
Усі живуть у джунглях Азії.
Вони більш мавпячого розміру
і дуже рухливі.
У приматів мозок і тіло більші, ніж у більшості мавп.
А вищі примати
мають зовсім інші розміри,
і це може бути проблемою.
СЕПІЛОК МАЛАЙЗІЯ
Орангутанги -
найбільші тварини, що живуть на деревах.
Дорослі самці важать близько 77 кг.
Як доросла людина.
Уявіть, як би це робив ваш батько.
Цей молодий орангутанг
досі вдосконалює свою техніку лазіння.
Орангутанги еволюціонували разом із тиграми.
Тому вони виробили унікальний спосіб
триматися подалі від землі.
Стрибки з жердиною не потребують великих зусиль
та найкраще підходять для важкої ваги.
Дертися на величезні дерева
набагато важче
та ризикованіше.
Ці дерева вищі
за 20-поверхову будівлю.
І найкращі плоди
зазвичай на верхівці.
Навіть орангутанги помиляються.
Багато хто падає
та ламає кістки.
Але орангутанги
швидко вчаться.
Вони не лише запам'ятовують,
де знайти найкращу їжу…
а ще й складають у голові тривимірні мапи
найбезпечніших маршрутів.
КІБАЛЕ УГАНДА
Розум змінює все.
А в поєднанні з роботою в команді
дає неймовірні результати.
Мати й дитя ідуть за групою самців шимпанзе.
Вони шукають їжу.
Але це не просто пошук.
Шимпанзе обожнюють м'ясо.
Воно містить поживні речовини,
яких не вистачає у вегетаріанському раціоні.
Мати з малюком сподіваються на частку.
Червоного колобуса важко зловити.
Але якщо об'єднати зусилля,
шимпанзе матимуть більше шансів.
Ці двоє блокують шлях,
щоб жертва не втекла.
Третій влаштовує засідку.
Тепер хід нападника.
З такою командною роботою
шанси на успіх - 80 %.
Крутіше за великих кішок.
Ці шимпанзе
так добре полюють,
що вдесятеро скоротили місцеву популяцію мавп.
Люди - не єдині примати
що не знають міри.
М'ясо стало важче дістати.
Тепер воно ще цінніше.
Якщо в тебе нема, треба просити,
і робити це треба ввічливо.
М'ясо - це більше, ніж їжа.
Це валюта в суспільстві.
Ставши добрим мисливцем,
можна піднятися соціальними сходами.
У приматів успіх самця часто залежить
від його здатності забезпечувати сім'ю.
КХАО ЯЙ ТАЇЛАНД
Лари.
Як і багато хто з нас, вони живуть парами.
Вони щодня співають одне одному пісні про кохання.
Але, як ми знаємо,
стосунки бувають
складними.
Темний чотирирічний юнак…
та його білявий старший брат.
Вони нещодавно втратили батька.
Через нього.
У багатьох родинах тварин
вітчими часто зневажають, принижують
чи навіть убивають молодь,
щоб мати власних нащадків.
Але наразі
цим братам потрібна допомога,
і їхній вітчим - єдина надія.
У цю пору року
на деревах майже нема плодів.
Є лише на одному дереві.
На краю їхньої території,
поруч із ворогами.
Сім'я підходить обережно.
Самець із сусідньої групи.
Він блокує їм шлях.
Вітчим намагається злякати ворога криками.
Але сусід не відступає.
Вітчим атакує.
Ворог у паніці.
Вітчим наближається.
Він ризикує та йде у відчайдушний наступ.
Вітчим здобув таку потрібну їжу
для своєї нової сім'ї.
Може, він не такий вже поганий.
Гібонові часто бувають неочікувано ніжні до своїх пасинків.
Хтозна,
може, одного дня йому теж знадобиться підтримка.
Ця довга гра може окупитися.
Більшість приматів доживають до 40 років.
Сімейні обставини бувають складними.
Особливо для найбільшого примата з усіх.
БВІНДІ УГАНДА
Гірська горила.
Це самець із сивою спиною.
Він - голова сім'ї.
І якої сім'ї.
Чотири дружини…
троє підлітків…
двоє малюків…
та сердитий дідусь.
Тато - 200-кілограмовий красень…
озброєний величезними іклами.
Але він напрочуд ніжний велетень,
майже на 100 % вегетаріанець.
У лісі це легко.
Якщо зголоднів,
досить простягнути руку.
Це як жити в салатниці.
Якщо їсти стільки рослин,
потрібен час, щоб їх перетравити.
Гірські горили відпочивають щонайменше третину дня.
Принаймні намагаються.
Мухи дратують,
а діти - ще більше.
Насправді за суворою зовнішністю
ховається добре серце.
Але час від часу
доводиться боротися
за те, що він любить.
Саме той випадок,
коли розмір має значення.
Суперник
та його військо.
Татові є що втрачати.
Його дружин можуть викрасти,
а дітей - вбити.
Бійка може коштувати йому життя.
Іноді демонстрації сили
достатньо, щоб відлякати ворогів.
Тато намагається їх відвадити.
Але суперника підтримує
вся його сім'я.
Суперник нападає.
Тато не може дозволити собі проявів слабкості.
Суперник відступає.
Тато може повертатися
до свого улюбленого сімейного життя.
Кохання найкраще виражати
через дотики.
Догляд одне за одним - це клей,
який тримає суспільство приматів разом.
Його можна обміняти на дружбу
та послуги.
Цей уважний та обережний процес
викликає прилив гормонів, від яких примати добре почуваються.
Вони люблять це відчуття
і таке спілкування.
Дивно, але один з приматів
проводить більшу частину життя наодинці.
ГУНУНГ ПАЛУНГ ІНДОНЕЗІЯ
Борнейський орангутанг.
Лише зрілі самці
мають такі щоки.
Вважається, що вони допомагають
направляти далекі заклики.
Він кличе інших орангутангів,
що розкидані по всьому лісі.
Деякі вчені вважають, що орангутанги колись жили групами,
як горили,
і ці щокаті самці
охороняли невеличку групу самиць,
як самці з сивою спиною.
А потім, десь чотири мільйони років тому,
змінився клімат.
Дерева перестали щороку плодоносити.
Для багатьох тварин настали голодні часи.
Щоб знайти достатньо їжі,
сім'ї орангутангів розділилися
та розійшлися.
Тепер вони живуть поодинці.
Ну, не зовсім.
Цій дитині лише місяць.
Вона буде з матір'ю до восьми років.
Найдовше дитинство з усіх приматів,
окрім нас.
Потрібно багато часу,
щоб навчити її всіх секретів виживання.
Які квіти можна їсти.
Як діставати термітів із гнилого дерева.
І де знайти дерева з плодами
у важкі часи.
На заклик самця ніхто не відповідає.
Він може по кілька днів чи навіть тижнів
не зустрічати інших орангутангів.
Ніхто не знає, як він почувається.
Можливо, час від часу
десь глибоко у своїй приматячій ДНК
він мріє про дотик та компанію.
Проте бувають часи,
коли навіть товариські примати
обирають бути наодинці.
КІБАЛЕ УГАНДА
Сьогодні мати з дитинчам
насолоджуються тишею та спокоєм
на краю своєї території.
Далеко від стресів
суспільства шимпанзе.
Прикордонний патруль.
Самці з сусідньої групи.
Тривога.
Тишком-нишком.
Вони крадуться,
щоб захопити більше плодоносних дерев.
Заради цього вони готові вбивати.
Не пожаліють навіть дітей.
Мати бачить, що щось не так.
Краще затихнути.
Пощастило.
Війна є важливою частиною життя шимпанзе -
так само, як і нашого.
Але не всі наші найближчі родичі такі жорстокі.
Над річкою Конго живуть ще одні примати,
ДНК яких на 99 % збігається з нашою.
ВАМБА ДЕМОКРАТИЧНА РЕСПУБЛІКА КОНГО
Подібно до шимпанзе,
бонобо живуть великими громадами.
Самці бонобо також демонструють силу,
щоб налякати інших.
Цей хлопець поводиться як справжній бос.
Самицям вже набридло.
Серед бонобо
вони утворюють найміцніші союзи.
Це робить їх сильнішими.
На відміну від самиць шимпанзе
в них не домінують самці.
Мати захищає це бонобеня від хуліганів.
Навряд чи йому доведеться битися.
Зустрічі громад бонобо
майже завжди мирні.
Не так, як у шимпанзе.
І ніхто не знає чому.
Коли цей малий шимпанзе підросте,
він зіткнеться з ризиками, які не загрожують бонобо.
Але як будь-який порядний примат,
він старається як може.
Хто знає,
може, це початок прекрасної дружби,
яка триватиме десятиріччя.
Але їхнє майбутнє,
як і майбутнє їхньої родини,
в руках
наймогутніших приматів.
Ми вбиваємо наших диких родичів.
Садимо їх у клітки.
Руйнуємо їхні помешкання.
Але навіть у такій скруті
примати не припиняють
нас дивувати.
БОССО ГВІНЕЯ
Посеред людських поселень
знаходиться ділянка лісу
площею ледве з десяток футбольних полів.
Тут мешкає
група незвичайних шимпанзе.
Майже щодня вони
наважуються ходити до нашого світу.
Ми можемо лише уявляти,
як шимпанзе нас сприймають.
Вони мають усі приводи для хвилювання.
Але є й значна винагорода.
Багаті на цукор
вирощені фрукти
мають райський смак.
Ці шимпанзе навчилися ховатися від людей…
та використовувати
цей складний новий світ собі на користь.
Плід олійної пальми.
Його кісточки найсмачніші.
Вони калорійні й багаті на білок.
Але є одна проблема.
Треба його якось розколоти.
Тут потрібна винахідливість.
Нам здається, що колоти горіхи просто,
але для тварин
це справжня революція.
Примати стають почесними членами
ексклюзивного клубу «Золоті руки».
Вони мостять гнізда.
Роблять парасольки.
Зонди.
Навіть списи.
Ця група в Боссо
надзвичайна.
Вони розробили не один інструмент
для наших врожаїв.
Окрім молотка й ковадла,
вони винайшли це.
Товкач.
Вони товкуть пальмовий м’якуш,
щоб було зручніше їсти.
Така поведінка унікальна для цієї спільноти.
Вони навіть навчилися знешкоджуати браконьєрські пастки,
що завдають стільки шкоди іншим популяціям шимпанзе.
Але попри ці великі досягнення,
їхня чисельність скорочується.
Наразі у Боссо залишилося сім шимпанзе.
Единому в групі малюкові
нема з ким погратися.
Паскаль Гумі - місцевий житель,
але він не несе загрози.
Він - польовий дослідник
і знає цього шимпанзе від народження.
Можна сказати,
що вони стали друзями.
Дружба настільки важлива для приматів,
що навіть різні види не є проблемою.
Але зараз
на планеті панують люди.
Ми залишили дуже мало місця
для друзів-приматів.
Ми забули, що повинні дбати про них.
Зрештою,
вони теж наші родичі.
Переклад субтитрів: Ірина Завізіон