DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Ze zvířat na Zemi se nejvíce podobají mimozemšťanům.
Není divu, že rodina hlavonožců zaujala naši fantazii.
Jejich neobvyklý vzhled…
doprovází překvapivá inteligence,
nezávislost
a vynalézavost.
A o těchto legendách hlubin, na které zřídkakdy narazíme,
se máme stále co učit.
Zvířata, která jsou podivnější než výplody fantazie.
CHOBOTNICE
OSTROV VANCOUVER KANADA
Tyto na živiny bohaté vody patří k nejplodnějším mořím planety.
Perfektní místo pro nový život.
HLOUBKA 25 METRŮ TEPLOTA VODY 5 °C
Schovány pod vlnami…
v tajuplném světě…
se nachází statisíce vzácných vajíček.
Žádné není větší než zrnko rýže.
Po šest měsíců je něžně opečovává
jejich máma.
Chobotnice velká.
Její tělo
je jejich pevností.
Ovívá je vodou,
aby předešla udušení svých dětí řasami.
V každém vajíčku
je malá replika neskutečného tvora.
Osm končetin…
tři srdce
a modrá krev.
Nakonec dosáhnou asi 250 tisíckrát větší váhy
a stanou se z nich mazaní predátoři oceánu.
Ale jen několik se toho dožije.
Je načase opustit bezpečné jesle.
Posledním výdechem mámy…
je dítě vypuštěno do oceánských proudů.
Již nikdy svou matku neuvidí.
Naprosto osamocené
je vydáno na milost moři.
Pokud přežije,
zaujme její místo
v jedné z nejneuvěřitelnějších zvířecích rodin na Zemi.
Ve všech oceánech světa
se nachází více než 800 druhů chobotnic,
olihní
a sépií.
Jsou to hlavonožci,
název doslova odvozený od „hlava a nohy,“
což popisuje jejich zvláštní anatomii,
kdy končetiny vyráží přímo z jejich hlavy.
Nicméně první hlavonožci vypadali spíše takto.
Loděnka.
Připomíná příbuzného z kmene měkkýšů,
hlemýždě.
Po půl miliardy let se nezměnila,
zatímco jiné druhy se změnily neuvěřitelným způsobem.
Přišly o své krunýře,
stali se tak pružnějšími, mrštnějšími,
a získali schopnost prozkoumat místa, která byla nedosažitelná.
Jejich proměnlivá forma
je schopná odolat zdrcujícím tlakům v hlubinách.
Avšak bez ochrany krunýře
se hlavonožci stali měkkými cíli.
Přišli tak s širokou paletou téměř nadpřirozených schopností
pro zajištění bezpečí,
což je v moři plném predátorů klíčové.
POLOOSTROV CAPE JIŽNÍ AFRIKA
HLOUBKA 5 METRŮ TEPLOTA VODY 15 °C
Oceán může být znepokojivým místem,
pokud dosahujete velikosti krabičky zápalek.
Vyplatí se nepřitahovat pozornost.
Ale sépie se nemohou schovávat pořád.
Rychlý metabolismus způsobuje, že je neustále hladová.
Její oblíbená potrava v mělkých vodách
je vzdálená jen 20 metrů.
Ale když jste malinkatí, jde o obrovskou vzdálenost,
kde číhá jedna hrozba za druhou.
Plave docela dobře,
ale ryby jsou rychlejší.
A mají zrak jako ostříž.
Nicméně splynutí s pozadím hlavonožci ovládají na jedničku.
Mazaná sépie
své maskování posouvá na novou úroveň.
Speciální svaly v kůži
produkují tisíce špičatých výčnělků, zvaných tuberkuly.
Díky nim připomíná chaluhy.
Zdá se, že to funguje.
Není to jediný trik, který má v rukávu.
Ve zlomku vteřiny se dokáže změnit v cokoli.
Ve šneka,
korál…
nebo kámen.
Tuto úžasnou schopnost měnit barvy mají hlavonožci
díky svým chromatoforům.
Miliony buněk podobných pixelům jsou plné pigmentů,
rozpínají a smršťují se jako balóny…
a umožňují tak rychlé změny barvy.
Což je perfektní pro okamžité splynutí s pozadím.
Hlavonožci se svou sofistikovanou kamufláží
strčí do kapsy i chameleony.
Tento převlek většinou stačí na to, aby udržel sépii tuberculata v bezpečí.
Ale pokud vše selže,
kouřová clona.
Kuličky hlenovitého inkoustu,
napodobují její tvar a velikost.
Návnady vypuštěny, sépie uniká do bezpečí.
Na rozdíl od chobotnic
sépie mají vnitřní krunýř.
Zabudovanou vztlakovou pomůcku,
která z nich dělá mimořádné plavce.
I přesto si po tak dlouhé, na zážitky bohaté cestě,
dostala pořádný hlad.
Mění tvar,
vypouští inkoust,
dorůstají jim končetiny.
Superschopnosti hlavonožců jim pomáhají přežít ve zrádných vodách.
V Kanadě je to ohromný úspěch
tváří v tvář nepříznivým podmínkám.
Tato chobotnice velká má nyní rok
a 2 000krát zvětšila svou velikost.
Stále ji ještě čeká hodně dorůstání.
Pouze jedna ze 30 000 chobotnic přežije až do dospělosti.
Aby tak dlouho přežila,
musí se spoléhat na svůj mimořádný zrak.
Každé oko chobotnice
má větší záběr než naše dvě oči dohromady.
A když používá oči obě,
nic jí neunikne.
Její oči, neomezované pevnou lebkou,
se pohybují nezávisle.
Může se dívat zároveň vpřed i vzad
a její zorné pole tak pokrývá téměř 360 stupňů.
Umožňuje jí hledat jídlo
a zároveň sledovat potenciální hrozby.
Jako skoro všechny chobotnice je téměř čistá bílkovina.
Každý si na ní rád smlsne.
Je už dost velká na to, aby odolala útokům okouníka,
ale vždycky se může objevit větší dravec, hledající potravu.
Musí být ostražitá.
Bez ochrany rodičů
musí mladé chobotničky vyvažovat svou zvědavost a opatrnost.
A v neustále se měnícím oceánu se musí učit rychle.
FERNANDO DE NORONHA BRAZÍLIE
Když se příliv obrátí,
objeví se dravci,
hledající kořist uvězněnou ustupujícím mořem.
HLOUBKA 0–1 METR TEPLOTA VODY 26–45 °C
Ve skalnatém bazénku uvízla…
devítiměsíční chobotnice Octopus insularis.
Odříznutá od ustupujícího oceánu,
zde dlouho nemůže nepřežít.
Ale vynalézavá mladá chobotnice to zatím nevzdává.
Nahoře
nastala chvíle,
na kterou čeká armáda krabů světlonohých.
Odliv jim umožňuje nasytit se na odhalených skaliscích.
Zpočátku se zdá, že se nechtějí vody ani dotknout
a skáčou ze skály na skálu na vzdálenost desetinásobku délky svých těl.
Ale pokud je to příliš daleko, vodě se nevyhnou.
Nešlo o šťastnou náhodu. Šlo pečlivě plánovaný útok z úkrytu.
Mladá chobotnice si našla pravidelnou krabí cestu.
Neuvěřitelné strategické úvahy
provádí velmi nezvyklý mozek,
rozprostřený po celém těle,
s dvěma třetinami neuronů umístěnými v končetinách.
Jako samoukovi je jí jasné, kdy se má držet zpátky
a kdy zaútočit.
Oběť paralyzuje toxickými slinami, vpíchnutými ostrým zobákem,
a pak čeká až její trávicí enzymy zcela zkapalní kořist.
Výživný krabí koktejl.
Ale potřebuje jich pět denně, aby dále rostla…
a honí ji čas.
Polední slunce ukrajuje z jejího přílivového bazénku,
hrozí jí, že se ocitne na suchu.
Dýchá skrz zvlhčená žábra
a bez vody se udusí.
Do přílivu zbývají celé hodiny,
ale přišla s chytrým řešením.
V dutině za hlavou si uchovává vodu, která jí umožňuje dýchání.
Dost na to, aby získala pár minut navíc.
Rezervu na dýchání, aby dokázala neuvěřitelné.
Stane se z ní suchozemec.
Musí se pohybovat rychle, než vyschne.
Její ladné tělo již není lehounké jako pírko.
Hrozí jí selhání orgánů.
Změna bazénku je riskantní strategie,
ale díky mazanosti a obezřetnosti ji to nezaskočí.
Čím obtížnější výzvě čelí, tím vynalézavější hlavonožci jsou.
Pustý písek, kde se nedá nikam schovat.
LEMBEH INDONÉSIE
HLOUBKA 5 METRŮ TEPLOTA VODY 28 °C
Dravý čtverzubec.
Aby zde přežily,
chobotnice vyvinuly jedny z nejpozoruhodnějších strategií na světě.
Chobotnice wunderpus photogenicus dravce mate podivným chování.
Chobotnice skvrnitá dává najevo svůj smrticí jed.
Další chobotnice jsou ještě inovativnější.
Zdá se, že chobotnice žilkovaná lituje ztráty krunýře
před miliony let.
Pokud jde o náhradní brnění,
je klíčové najít to, které správně padne.
Dokonalá ochrana před čtverzubcem.
Když vše sestaví,
nesou si své přenosné domečky všude sebou.
Na měkkýše to není špatné.
Chobotnice
patří mezi největší mozky oceánu
a k nejšikovnějším uživatelům nástrojů mezi bezobratlými.
Dokonce se zdá, že sní.
Když takovou inteligenci zkombinujete s čirou velikostí,
vznikne něco pozoruhodného.
OSTROV VANCOUVER KANADA
HLOUBKA 25 METRŮ TEPLOTA VODY 5 °C
Stopy zkázy
vedou až ke krakenovi
na vrcholu svých sil.
Jedno z nejrychleji rostoucích zvířat planety
spotřebuje 20 tisíc kalorií denně.
Mnoho času stráví lovem.
Nyní stejně těžká jako člověk
tato tříletá chobotnice velká
je fyziologický úkaz.
Má hustou modrou krev,
kterou po těle rozvádí tři srdce.
Plavání je namáhavé.
Radši energii ušetřit a jít.
Osm svalnatých paží, pět metrů napříč.
Síly dost na roztrhání člověka.
Její končetiny pomocí doteku vidí.
Dvěma tisíci přísavek si ohmatává cestu,
vše průběžně zkoušejí.
Každé jídlo ji posunuje o krok blíže k jejímu konečnému cíli.
K předání svých genů další generaci.
Nabírání váhy před pářením
je nejjistější cesta k úspěšnému rozmnožení.
Své zbraně si čistí, aby vylepšila jejich schopnost vnímat,
dotýkat se
a něco uchopit.
Rychlé vydrhnutí
a už zase vyráží na lov.
Pro většinu zvířat
je to past.
Ale ona je chytřejší.
Ve volném prostoru
je to snadná kořist.
Je to její poslední vražedná výprava.
Poslední výprava jako osamělé lovkyně.
Většina hlavonožců má pouze jednu šanci se spářit.
Takže musí být připraveni tomu obětovat všechno.
WHYALLA JIŽNÍ AUSTRÁLIE
Každou zimu se tento tichý záliv stává životem kypící metropolí hlavonožců.
HLOUBKA 5 METRŮ TEPLOTA VODY 12 °C
Okolo 250 tisíc sépií vějířovitých
se zoufale snaží nalézt partnera.
Tento samec se opozdil.
Samci dosahují až metrové délky,
ale se svými 30 centimetry
ho ostatní samci snadno překonají.
Všichni si střeží samice,
kterých je jedenáctkrát méně.
Pro nováčky to není snadné.
Kaleidoskopická kůže obrů
a obrovské končetiny
signalizují jejich maskulinitu.
Menší chlapík se s nimi nemůže měřit.
Když se střetnou stejně velcí obři,
inkoustová návnada rozptýlí a zmate útočníka.
Jizvy z šarvátky.
Připomínka toho, že riskují vše.
Nutkání pářit se je nesmírné.
Nováček zahlédne příležitost.
Dva velcí samci, soustředící se na souboj,
ponechali samici nestřeženou.
Vplíží se k ní.
Sépie se páří tváří v tvář.
Pokouší se nastavit do pozice,
ale obr je zpět na stráži.
Je to příliš riskantní.
Je načase přejít do utajení.
Stáhne své velké paže, které prozrazují jeho pohlaví.
Zahlédne další samici, která je uvězněná pod obrem.
své přestrojení ještě vylepší
ztmavením živých barev tak, aby napodobil skvrnitý plášť samic.
V plném přestrojení…
nováček proklouzne k samici
a spáří se s ní
přímo pod nosem obra.
Čímž prokáže, že mozek může být stejně atraktivní jako svaly.
Možná se nováček pohroužil do daného okamžiku a zapomíná na své přestrojení.
A je po hrátkách.
Tento překvapivý podvod
bývá zodpovědný za třetinu všech úspěchů při páření.
Tato sépie má vše za sebou.
Avšak pro mnoho hlavonožců
je páření pouze začátkem rozmnožovací bitvy.
VÝCHODNÍ KAPSKO JIŽNÍ AFRIKA
HLOUBKA 30 METRŮ TEPLOTA VODY 10 °C
Dravci se shromažďují.
Trnuchy krátkoocasé,
lachtani jihoafričtí
a žraloci píseční…
jsou zde kvůli jediné věci,
kvůli hostině.
Toto je eskadra olihní chokka.
Na rozdíl od samotářských chobotnic
se pohybují v obrovských hejnech.
Při svém putování otevřeným oceánem spoléhají na velké počty.
Ačkoli se již spářili,
tuto samici stráží větší samec,
aby se ujistil, že se nebude pářit znova.
Musí svá vejce naklást na písčité dno.
Ale nejdříve
se musí dostat skrz barikádu dravců pod ní.
Nejvyšší šance na úspěch skýtá ukrytí se v davu.
Dokázala to.
Své kapsule klade do masy ostatních, již nakladených.
Miliony vajíček na jediném místě.
Nesmírné reprodukční schopnosti
a úžasná přizpůsobivost
přinesly hlavonožcům obrovský úspěch.
Dokonce i dnes,
kdy počty mnoha zvířat klesají,
mnoho olihní,
sépií
a chobotnic
nejenom přežívá,
ale dokonce se jim daří.
Skryté před zrakem,
jejich počty postupně vzrůstají,
rozšiřují svůj výskyt.
Díky rostoucí teplotě moří a měnícím se rybářským praktikám není jisté,
co čeká příští generace.
Jedno je jisté.
Všichni mají supermámu, připravenou obětovat se pro své mladé.
OSTROV VANCOUVER KANADA
HLOUBKA 25 METRŮ TEPLOTA VODY 5 °C
Nyní ve věku čtyř let
je chobotnice velká odborníkem na přežití.
Celý život strávila sama.
Sirotek od narození.
Nyní ale její tři srdce bijí pro jedinou věc.
Závěrečný počin.
Starost o svůj potěr.
Téměř čtvrtinu života
nedělá nic jiného.
Už neopouští své doupě,
už neloví potravu,
hladoví, aby dětem zaručila co nejlepší start do života.
Jsou jejím odkazem.
Aniž tuší, že pro ně máma obětovala život,
tyto malé chobotničky jsou připraveny vrhnout se do světa
a naučit nás nové věci o těchto fantastických zvířatech.
Překlad titulků: Kateřina Marko