A NETFLIX DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
A különös állatcsoportok versenyében…
egyértelműen az erszényesek győznek.
Az emlősök erszényes csoportja.
Kicsit talán bizarrnak tűnnek,
de nem szabad alábecsülni őket.
A meglepő szupererőikkel és fantasztikus alkalmazkodóképességükkel
meghódítottak egy egész kontinenst.
ERSZÉNYESEK
Ezekben a nagy magasságban fekvő völgyekben él az egyik legendás erszényes.
AUSZTRÁL ALPOK VICTORIA
A keleti szürke óriáskenguru.
Ma világra jön egy újszülött kenguru.
Minden kengurucsecsemő így kezdi az életét.
Alig többek egy embriónál.
Vak, a hátsó végtagjai még csökevényesek.
A magasságánál hatszor nagyobb bundafallal küzd meg.
A célpontja?
Az anyja erszénye.
Az erszény melegen tartja,
élelmet
és biztonságot ad.
Amíg készen nem áll a kibújásra.
Ugorjunk előre hat hónapot!
A kengurukölyök most pillantja meg először a világot.
Meg kell tanulnia, hogy egy csoport tagja.
A kengurucsapaté.
Anya és még néhány nőstény,
akiket féltékenyen őriz a főnök.
Ő az apja.
A kicsi hamarosan megismeri az apja sikerének titkát.
Rengeteg izom,
rengeteg feszítés.
Felbukkant egy kihívó.
El akarja venni apa párosodási jogát.
Fitogtatják az erejüket…
a pisijüket…
és van egy kis vakarózás is.
A testbeszéd üzenete: „levernélek”.
„De azt te sem akarod.”
„Nem.”
Úgy tűnik, bevált.
Legalábbis egyelőre.
Egy nap a kölyök is megpróbál majd
kengurukirállyá válni.
Már ha eljut addig.
A völgyben él egy dingófalka is.
És profik a kenguruvadászatban.
A dingó elég gyors, akár 40 km/órával is képes futni.
De a kenguruknak a 64 km/óra is megvan!
A falka magányos állatokat keres.
Most nincs szerencséjük.
A kicsi nyugodtan lazíthat anya erszényének biztonságában.
Valójában egyszerű bőrredő,
mégis evolúciós előnyt nyújt az erszényeseknek
már évmilliók óta.
Az erszényesek a dinoszauruszok korában jelentek meg,
egy ősi szuperkontinensen.
Mára a legtöbb élőhelyről
kiszorították őket a sikeresebb méhlepényes emlősök.
Amerikában azonban ma is élnek oposszumfajok.
Közéjük tartozik a monito del monte,
annak a családnak az utolsó tagja,
amelytől a ma élő erszényesek háromnegyede származik.
A szuperkontinens széttöredezésekor
az élő kövület egy rokona elszakadhatott a többiektől.
A mai Ausztráliában izolált helyzetbe kerülve,
ahol nem kellett más emlősökkel versenyeznie,
a leszármazottai meghódították a lehetőségek országát.
VÖRÖS ÓRIÁSKENGURU
Idővel 200 különböző faj fejlődött ki…
SZÜRKE ÓRIÁSKENGURU
PÉZSMA-PATKÁNYKENGURU
…mind fantasztikus névvel…
POTORÓ
VOMBAT
…és egyéni életmóddal.
SZIRTIKENGURU
KURTAFARKÚ KENGURU
A legtöbb éjszakai állat…
ÓRIÁS ERSZÉNYESNYEST
ERSZÉNYESCICKÁNY
…rovarokkal vagy növényekkel táplálkozik.
De vannak nagyobbak,
vadabbak,
és a húst kedvelik.
Ez a felvétel 1936-ban készült.
Az erszényesfarkas vagy tasmán tigris
egykor Ausztrália csúcsragadozója volt.
Ez az utolsó felvétel a fajról,
amelyet az emberi betelepülés és a fejvadászok kipusztítottak.
Mára csak néhány erszényes ragadozó faj maradt.
A legnagyobb a földrész legvadabb tájain él.
Legendás fenevad…
félelmetes hírnevével.
A tasmán ördög.
Ez az ördögfióka talán keményen viselkedik…
de valószínűleg inkább ideges, mint agresszív.
Mint minden ördög, ő is a sötétséget szereti.
Alig nyolc hónapos, nemrég hagyta el az anyját,
és azóta nem evett sokat.
Ha nem változik gyorsan a helyzet, nincs sok esélye megélni a felnőttkort.
A legnagyobb gondja?
A többi ördög.
Nem versenyezhet a kifejlett példányokkal.
Két felnőtt veszett össze a zsákmányon.
De talán elcsenhet egy falatot…
amíg harcolnak.
Jobb, ha gyorsan eszik…
mielőtt visszatér a baj.
Csak azt remélheti, hogy lesz némi maradék.
Mivel azonban az ördög akár a testtömege felét is képes egyszerre felfalni,
hosszú várakozás elé néz.
Hajnalra eredményt hoz a türelem.
Nos, bizonyos mértékben.
Csak a bőr és a csontok maradtak, de nem lehet válogatós.
Az ördögök néha vadásznak,
de az elhullott állatoknak is örülnek.
Az erszényesek bármi megesznek, és ez segített nekik meghódítani a kontinenst.
KENGURU-SZIGET DÉL-AUSZTRÁLIA
Ausztrália őshonos erdőinek háromnegyedét eukaliptuszok alkotják.
A levelek annyira mérgezők,
hogy szinte minden élőlény számára ehetetlenek.
Ugyanakkor akad egy híres erszényes, amely megtalálta a módját
a bőséges erőforrás kihasználásának.
Ez a koalamama kicsit fáradtnak tűnhet,
de kettő helyett kell ennie.
A teste túlórázik.
A bélrendszere mikrobák egyedülálló koktélját tartalmazza.
Ez semlegesíti a mérgeket, amelyektől az ember kómába esne.
Csakhogy ez az emésztési képesség nem születik velük.
Meg kell szerezniük.
A kölyök tejet és egy speciális pempőt fogyaszt.
Tulajdonképpen bélsár, amely átadja a szükséges baktériumokat.
Még ha meg is küzd a méreganyagokkal, a koalának szinte minden energiája elmegy
a levelek megemésztésére.
Nem csoda, hogy az életük 90%-át alvással töltik.
De nem minden erszényes él ennyire nyugalmas életet.
Íme a természet bázisugrója,
a törpe erszényesmókus.
Ez a tenyérnyi méretű oposszum
egyetlen ugrással akár egy focipálya hosszának a feléig is képes siklani.
Pörgős életstílusához az édes növényi nedvek adják az üzemanyagot.
De a foga túl kicsi ahhoz, hogy átrágja a vastag kérget.
Ideje beugrani nehézsúlyú unokatestvéréhez,
a sárgahasú erszényesmókushoz.
Erősebb állkapcsával gyorsan átrágja a legkeményebb fakérget is.
És amikor a sárgahasú végzett,
apró barátunk is szerencsét próbál.
De az erszényesmókusok társas lények.
Egyre többen érkeznek a buliba.
Ennyi hívatlan vendéget nehéz nem észrevenni.
A sárgahasúnak elege lesz.
Vagy bunyóznak,
vagy repülnek innen.
A döntés egyszerű.
Az ausztrál Alpokban a kölyök közben nagyra nőtt.
Kilenc hónapos, jó úton halad a felnőtté válás felé.
Nos, majdnem.
A következő pár hónapban rendszeresen visszatér az erszénybe.
Az apja példáját követve
most tanulja, hogy kell kemény fickónak látszani.
És anyával bunyózik.
Szerencsére nagyon türelmes.
Másfél éves koráig tűri el a dolgot.
Onnantól egyedül lesz,
a helyéért harcolva a világban.
Ugyanis csak a főnöknek van joga párosodni,
és a főnök most apa.
A rivális hím visszatért.
Eljött az idő. A leszámolás ideje.
A verekedések brutálisak.
Néha halállal végződnek.
A rivális legyőzve,
apa pedig begyűjti a jutalmát.
Udvarlás kenguru módra.
A simogatása…
és szaglászása…
kedvező fogadtatásra talál.
A kölyöknek hamarosan testvére lesz.
De mikor megérkezik,
elveszíti anya erszényének a biztonságát.
Onnantól a saját gyorsaságára kell támaszkodnia.
A kihívás, hogy életben maradjon Ausztrália sivatagos tájain,
életre hívta a leggyorsabb erszényest.
A vörös óriáskengurut.
FOWLERS GAP ÚJ-DÉL-WALES
A hím jellegzetes bundájáról elnevezett
vörös óriáskenguru a világ legnagyobb erszényese.
Errefelé kevés a táplálék,
vízből pedig ennél is kevesebb van.
Ezért a vörös óriáskenguruknak állandóan mozgásban kell maradniuk.
Egész életükben az esőt keresik.
Egy ugrással nyolc métert tudnak megtenni.
A hátsó lábukban lévő inak óriási rugóként működnek.
Az ugrás energiájának akár 70%-át is visszatáplálják.
A ritmikus ugrálásokkal több oxigén jut a tüdejükbe.
A sebességük közel 50 km/óra.
A gyors és hatékony vörös óriáskenguru hatalmas távolságokat tesz meg.
Amikor végre zöld legelőre bukkannak,
szinte az összes vízigényüket lefedi a megevett növények víztartalma.
Hetekig bírják ivás nélkül.
Hihetetlenül alkalmazkodtak,
így remekül érzik magukat Ausztrália száraz pusztaságaiban.
Az erszényesek többségének azonban kell az állandó vízforrás.
A fürge wallaby a vörös óriáskenguru kisebb testű rokona.
Észak-Ausztrália tavacskái és patakjai körül legelnek…
és rendszeresen le kell jönniük a vízhez inni.
A szomjazókra bordás krokodilok lesnek.
Ősi ellenség, amely a dinoszauruszok kora óta vadászik ezekben a vizekben.
A kollektív éberség és a gyors reflexek miatt…
a wallabyk általában egérutat nyernek.
Évmillióik voltak arra, hogy alkalmazkodjanak a veszélyhez.
Csakhogy az erszényesekre ma új fenyegetések lesnek,
és nehezen küzdenek meg velük.
Az emberek 200 éve új ragadozókat telepítettek be Ausztráliába.
Az elvadult macskák évente 1,5 milliárd őshonos állatot ölnek meg.
És fontos szerepet játszottak 22 erszényes faj kihalásában.
A közönséges erszényesnyulat is ez a veszély fenyegeti.
A félénk állatok kiváló érzékszerveikkel tájékozódnak éjjel.
Hosszúkás orrukkal megérzik a magok és a gyümölcsök szagát a sötétben.
Túlméretezett fülük pedig felismeri a veszélyt.
Viszont sajnos lassabbak a macskáknál.
A közönséges erszényesnyúl eredeti élőhelyei 80%-áról tűnt el.
A vadonban bizonyos területeket már macskabiztos kerítéssel védenek.
Ezeken a helyeken a számuk ismét nő.
De az erszényesekre leselkedő legnagyobb veszéllyel nehezebb megküzdeni.
Az utóbbi években
Ausztrália természetes bozóttüzei minden korábbinál pusztítóbbá váltak.
Az éghajlatváltozás miatt az elszórt tüzekből rendszeres tűzviharok lettek.
Szinte minden évben több ezer koala és más erszényes állat hal meg.
Úgy tűnik, a tüzeket
semmi sem éli túl.
De az eukaliptuszfákat vastag kéreg védi.
Már hetekkel a tűz után új életre kelnek.
És hamarosan, Ausztrália minden pontján,
visszavágnak a túlélők.
A koalák párzási időszakában
az általában álmos jószágok felélénkülnek.
A hím rikoltásai kilométerekre elhallatszanak.
Azt jelzi, hol van éppen,
és a méretét is megmutatja.
Meghívás ez a nőstények számára.
Meg is van a válasz.
De sajnos nem erre számított.
A hímek közötti viták ritkák…
viszont gyorsan eldurvulnak.
A rivális elűzve.
Ideje visszatérni a nőstények csalogatásához.
Valaki végre meghallotta a szerelmes dalát.
Nos, a kiszemelt ara semmit sem siet el.
Ha viszont megtörtént a légyott,
a koalák begyorsítanak.
A nőstény mindössze 35 nap után szül.
Már ha meg tudja hódítani.
A gyors szaporodás segített az erszényeseknek abban,
hogy a kontinens minden táját benépesítsék, még a legextrémebbeket is.
WOOROONOORAN ESŐERDŐ ÉSZAK-QUEENSLAND
Ezek a fák Ausztrália legmagasabbjai közé tartoznak.
De vajon mit keres itt fent a kengurukölyök?
Nos, ez a faj a fákon él.
Az ősei a síkságokon éltek,
de hatmillió éve az egyik bátor kenguru célba vette a fákat.
Lassan, de nem annyira biztosan,
a leszármazottai a lombkoronában leltek otthonra.
Elülső végtagjaik erősebbek,
a karmaik görbébbek,
a hátsó lábuk pedig rövidebb a többi kenguruénál.
Ám az evolúció lassú folyamat.
A többi fán élő fajhoz képest nem annyira kecsesek.
És ez csak a felnőttekre vonatkozik.
A kölyök hét hónapot töltött az erszényben. Ideje önállósulnia.
Nincs tapasztalata,
se felszerelése,
és hét emelet magasan van.
Az anyja csak figyelni tudja.
A kenguruk isten rámosolyog az apróságra.
Ha kitart a szerencséje,
még egy évet tölthet anya gondoskodó szeretetében.
De végül minden erszényesnek el kell hagynia az erszény védelmét.
A kölyök közben 15 hónapos lett, és nagy lépést tett előre.
A napjait a társaival játszva és verekedve tölti.
Anya erszénye már foglalt.
A húga lakik benne.
Még csak hat hónapos, és sosem hagyta el az erszényt.
Ám a völgyben nem csak a kenguruknak vannak kölykeik.
A dingók vadászatra indultak, és magukra hagyták a kölykeit.
A dingót a korai emberi telepesek hozták be Ausztráliába 3500 éve.
Azóta a szürke óriáskenguru legnagyobb ellensége lettek.
A többi kicsi biztonságba menekül.
De a kölyöknek nincs hová mennie.
Ha nem tud lépést tartani a többiekkel, bajba kerül.
A dingók üldözésben kezdenek.
A lassúakat keresik.
Az egyik nagy terhet cipelő nőstény lemarad.
A vadászok közelednek.
A kölyköknek alig a fele éri meg a felnőttkort.
Viszont a völgy túloldalán,
életben van a kölyök, az anyja és a húga is.
Úttörő szellemüknek,
elképesztő alkalmazkodóképességüknek,
és valljuk be, a verseny hiányának köszönhetően,
Ausztrália erszényesei sikeresen küzdöttek meg
a zord kontinens kihívásaival.
De a különleges állatok csodálatos társulása
nehezen birkózik meg az új ragadozókkal
és a klímaváltozás káoszával.
Ugyanakkor sokan küzdenek a jövőjükért.
Az emberek Ausztrália minden táján az életüket teszik fel a megmentésére…
szabadon engedésére…
és megvédésére a legveszélyeztetettebb erszényeseknek.
Egyes fajok pedig rendkívül ellenállónak bizonyultak.
A keleti szürke óriáskenguru virágzik, a példányok száma több millió.
A csapat erejének,
elkötelezett anyukája gondoskodásának
és a csodás erszénynek köszönhetően
a kölyök nagyszerűen kezdheti életét.
Ideje felnőnie.
És talán,
de csak talán, egy nap
kengurukirály lesz belőle.
A feliratot fordította: Vass András