NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
Kad su u pitanju neobična stvorenja,
ne trebate tražiti dalje od tobolčara,
osobenjaka među sisavcima, prepoznatljivih po tobolcu.
Naizgled su čudni,
ali ih nemojte podcijeniti.
Zahvaljujući neočekivanim supermoćima i izuzetnoj prilagodljivosti,
osvojili su kontinent.
TOBOLČARI
Ove visoke doline dom su prepoznatljivog tobolčara.
AUSTRALSKE ALPE SAVEZNA DRŽAVA VICTORIA
Istočnog sivog klokana.
Danas na svijet dolazi novi klokan.
Svi novorođeni klokani kreću ovako,
tek nešto veći od zametka.
Slijep, tek s natruhama stražnjih nogu,
mora se uspeti uz krzneni zid šest puta viši od njega.
Cilj?
Mamin tobolac.
Tobolac grije klokančića,
hrani ga
i štiti.
Dok nije spreman proviriti.
Šest mjeseci poslije,
istočni sivi klokančić prvi put promatra svijet.
I otkriva da je član skupine
koju nazivaju čoporom.
Mama i nekolicina ženki
koje ljubomorno čuva vođa.
To je njegov tata.
Klokančić će upravo otkriti tajnu očeva uspjeha.
Mnogo mišića
i mnogo pokazivanja istih.
Stigao je izazivač.
Želi preuzeti njegovo pravo na parenje.
To je demonstracija snage,
mokraće
i ponešto češkanja.
Poručuje mu: „Spreman sam za borbu.“
„Ali ti to nije pametno.“
„Ne.“
Izgleda da je upalilo.
Do sljedećeg puta.
Jednog će dana i klokančić pokušati postati kraljem klokana.
Ako preživi dotad.
Ova je dolina dom i čoporu dinga.
A lov na klokane njihova je specijalnost.
Dinzi su prilično brzi, do 40 km/h.
Ali klokani idu i do 65 km/h.
Čopor traži zaostale.
Ovaj put nemaju sreće.
Klokančić se zasad može opustiti u sigurnosti maminog tobolca.
To je obična kožna mješina,
ali već milijunima godina čini veliku prednost za tobolčare.
Tobolčari su se pojavili istovremeno s dinosaurima
na drevnom superkontinentu.
Danas su ih na većini mjesta istisnuli viši sisavci.
No brojni oposumi preživjeli su u Sj. i J. Americi.
To uključuje i vrstu monito del monte,
posljednjeg preživjelog člana porodice
iz koje su potekle tri četvrtine današnjih tobolčara.
Smatra se da je uslijed loma superkontinenta
bliski rođak ovog živog fosila zauvijek odvojen od svojeg staništa.
Izolirani u današnjoj Australiji,
s malo konkurentnih sisavaca,
potomci tog prvog oposuma raširili su se obećanom zemljom.
CRVENI KLOKAN
S vremenom se razvilo 200 vrsta.
SIVI KLOKAN
MOŠUSNI ŠTAKOR-KLOKAN
Sa sjajnim nazivima.
POTORO
VOMBAT
I jedinstvenim načinima života.
PEĆINSKI VALABI
KUOKA
Većina su noćne životinje.
PJEGAVI KUNAŠ
SKOČAC
Kukcožderi su
ili vegetarijanci.
Ali neki su postali veći
i divlji,
te su se navikli na meso.
Snimljen 1936. godine,
psoglavi vučak, poznat i kao tasmanski tigar,
nekoć je bio australski vrhunski grabežljivac.
Ovo je posljednja snimka
prije nego što je vrsta izumrla zbog širenja naselja i lovaca.
Do danas je preživjela tek nekolicina tobolčara mesoždera.
Najveći od njih vreba najdivljim kutkom kontinenta.
Legendarna zvijer…
na zlu glasu.
Tasmanski vrag.
PLANINA CRADLE TASMANIJA
Mladi vragolan možda se drži opasno,
ali je vjerojatno više tjeskoban nego agresivan.
Nalik svakom vragu, više voli mrak.
Sa samo osam mjeseci, tek je nedavno otišao od majke,
a otad se nije pretjerano najeo.
Ako se to ubrzo ne promijeni, teško da će doživjeti odraslu dob.
Najveći problem?
Drugi vragovi.
Vragolan nije dorastao velikim dečkima.
Dvije odrasle jedinke bore se za strvinu.
No mogao bi ukrasti zalogajčić
dok se oni bore.
Mora brzo jesti…
jer će biti nevolje kad se vrate.
Sad se može samo nadati ostacima.
No budući da tasmanski vrag može odjednom pojesti pola svoje težine,
mogao bi se načekati.
U zoru, strpljenje se isplatilo.
Donekle.
Ostale su samo kosti i koža, ali ne može si priuštiti izbirljivost.
Tasmanski vragovi povremeno love,
ali zadovoljni su i strvinama.
Ta je sposobnost da jedu nejestivo pomogla tobolčarima da osvoje kontinent.
OTOK KANGAROO SAVEZNA DRŽAVA JUŽNA AUSTRALIJA
Stabla eukaliptusa čine tri četvrtine australske autohtone šume.
Njihovo je lišće toliko otrovno
da je nejestivo za gotovo sva živa bića.
Ali jedan slavni tobolčar pronašao je način da iskoristi
ovaj obilan resurs.
Ova mama koala možda izgleda pospano,
ali trenutno hrani dvoje.
Tijelo joj radi više nego obično.
U crijevima ima jedinstvenu mješavinu mikroba
koji neutraliziraju otrove koji bi nas bacili u komu.
No koale se ne rađaju s tako izdržljivom probavom.
Moraju je steći.
Stoga mladunče dobiva mješavinu mlijeka i papa,
tekućeg izmeta iz kojeg dobiva potrebne bakterije.
Iako su toksini neutralizirani,
razgradnja lišća male hranjive vrijednosti potroši gotovo svu koalinu energiju.
Stoga ne čudi što 90 posto života provedu spavajući.
Ali ne žive svi tobolčari tako opušteno.
RAVNJAK ATHERTON SAVEZNA DRŽAVA QUEENSLAND
Ovo je prirodni BASE skakač.
Mali zlatni letaš.
Ovaj oposum veličine dlana
može u jednom skoku preletjeti pola nogometnog igrališta.
Pogon za njegov ludi životni ritam slatki je nektar.
No zubi su mu premali da probiju debelu koru.
Vrijeme je da posjeti svoje rođake teškaše.
Žutotrbuhe letače.
Svojim jačim čeljustima brzo prodru i u najtvrđa debla.
Kad žutotrbuhi odu dalje,
mališan iskorištava priliku.
Ali letači su društvene životinje.
Sve ih se više pridružuje.
Teško je ignorirati ovoliko nepozvanih gostiju.
Žutotrbuhima je prekipjelo.
Mogu se boriti
ili poletjeti.
Lak izbor za zlatnog letača.
U Australskim Alpama klokančić je postao jedna poprilično velika beba.
Ima devet mjeseci i na putu je odrastanja.
Više-manje.
Narednih mjeseci i dalje će se vraćati u tobolac.
Po uzoru na oca,
vježba opak stav.
I sparira s mamom.
Srećom, ona je strpljiva.
Trpjet će ovo dok ne bude star godinu i pol.
Tad će se osamostaliti
i krenuti u borbu za vlast
jer se samo vođa čopora smije pariti,
a to je trenutno tata.
Izazivač se vratio.
Vrijeme je za okršaj.
Borbe su brutalne.
Ponekad i smrtonosne.
Izazivač je poražen,
a tata uživa nagradu.
Malo klokanskog udvaranja.
Njegovo milovanje…
i njuškanje
dobro je prihvaćeno.
Izgleda da će dobiti brata ili sestru.
No kad se to dogodi,
izgubit će sigurnost maminog tobolca.
Otad će se morati oslanjati na vlastitu brzinu.
Izazov preživljavanja u pustoj unutrašnjosti Australije
oblikovao je najbržeg tobolčara.
Crvenog klokana.
FOWLERS GAP SAVEZNA DRŽAVA NOVI JUŽNI WALES
Nazvan po prepoznatljivom krznu mužjaka,
crveni klokan ujedno je i najveći tobolčar na svijetu.
Izvori hrane ovdje su rijetki,
a vode ima još manje,
stoga crveni klokani moraju stalno biti u pokretu.
Čitav život hvataju kiše.
U jednom skoku mogu prijeći osam metara.
Tetive u stražnjim nogama funkcioniraju poput golemih opruga
i recikliraju 70 posto energije iz skoka.
Pravilno poskakivanje donosi veći unos kisika u pluća,
što im omogućava brzinu od gotovo 50 km/h.
Brzi i učinkoviti,
crveni klokani prelaze goleme udaljenosti.
Kad napokon dosegnu zelenije pašnjake,
gotovo svu potrebnu vodu dobivaju iz biljaka koje pasu,
stoga mogu tjednima bez pojenja.
Zahvaljujući izuzetnoj prilagodbi,
crveni klokani preživljavaju u sušnim predjelima Australije.
Ali većina tobolčara vezana je uz stalne vode.
Pješčani valabiji manji su rođaci crvenih klokana.
Pasu u blizini mrtvaja i potoka sjeverne Australije,
te se redovno moraju napajati.
Morski krokodili vrebaju žedne.
POTOK HEDLOW SAVEZNA DRŽAVA QUEENSLAND
Drevni neprijatelj koji stražari ovim vodama još od doba dinosaura.
Kolektivna budnost i brze reakcije
najčešće spase valabije.
Imali su milijune godina da se prilagode toj opasnosti.
No tobolčari su sad suočeni s novim prijetnjama,
i teško se nose s njima.
Prije 200 godina, ljudi su u Australiju uvezli novog grabežljivca.
Divlje mačke godišnje ubiju milijardu i pol autohtonih životinja.
Imale su veliku ulogu u izumiranju 22 vrste tobolčara.
Isto prijeti i velikim bilbijima.
Ova se plaha stvorenja oslanjaju na oštra osjetila za noćno kretanje.
Izduženi nosovi omogućuju im da nanjuše sjeme i voće u mraku.
Velike uši detektiraju opasnost.
Ali nisu dovoljno okretni da pobjegnu mački.
Veliki bilbiji nestali su s 80 posto svojeg teritorija.
Određena područja divljine sad su zaštićena ogradama protiv mačaka.
A tu populacija bilbija raste.
No najveću prijetnju za tobolčare još je teže kontrolirati.
Posljednjih godina,
australski požari razorniji su nego ikad prije.
Zbog klimatskih promjena, povremeni požari postali su redovite plamene oluje.
Tisuće koala i drugih tobolčara stradava gotovo svake godine.
Na onom što ostane
naizgled ništa ne može preživjeti.
No stabla eukaliptusa zaštićena su debelom korom.
Ožive već nekoliko tjedana nakon požara.
Ubrzo, diljem Australije,
preživjeli se nastavljaju boriti.
Kad stigne sezona parenja za koale,
obično pospana stvorenja naglo živnu.
Urlikanje mužjaka čuje se kilometrima.
Tako oglašava gdje se nalazi
i koliko je velik.
To je poziv ženkama.
Odgovor.
Ali ne onaj kojem se nadao.
Prepirke među mužjacima rijetke su,
no vrlo brzo postanu gadne.
Izazivač je otjeran.
Vraća se potrazi za partnericom.
Njegova je ljubavna pjesma napokon našla publiku.
Ona ne ulijeće lako u veze.
No kad treba praviti potomstvo,
koale ne gube vrijeme.
Ona će roditi za samo 35 dana.
Ako mu se plan ostvari.
Takva brza reprodukcija pomogla je tobolčarima
da iskoriste svaki kutak kontinenta, bez obzira na to koliko ekstreman bio.
KIŠNA ŠUMA WOOROONOORAN SJEVERNI QUEENSLAND
Ovo su neka od najviših australskih stabala.
Možda se pitate što mladunče klokana radi ovdje gore.
No on je klokan penjaš.
Njegovi su se preci razvijali na ravnicama,
ali prije šest milijuna godina jedan se odvažni klokan popeo na stablo.
Polako, ali ne baš sigurno,
njegovi potomci stvaraju si dom u krošnjama.
Razvili su snažnije prednje udove,
zakrivljenije kandže
i kraće stražnje noge od običnog klokana.
Ali evolucija je spor proces.
U usporedbi s drugim stanovnicima drveća, nisu baš najelegantniji.
A to su odrasli.
Nakon sedam mjeseci u tobolcu, vrijeme je da se klokančić osamostali.
Neiskusan,
nepripremljen
i 25 metara od tla.
Mama može samo promatrati.
Ali ovaj mališan ima klokanske bogove na svojoj strani.
Bude li i dalje imao sreće,
mama će brinuti o njemu još godinu dana.
Premda svi tobolčari jednom moraju napustiti sigurnost tobolca.
Sad star 15 mjeseci, naš klokančić mnogo je napredovao.
Dane provodi sparirajući s vršnjacima.
Mamin tobolac preuzela je
njegova sestra.
Stara je tek šest mjeseci i još nije kročila iz tobolca.
Ali klokani nisu jedini stanovnici doline s mladunčadi.
Čopor dinga ostavio je štenad i otišao u lov.
Rani ljudski doseljenici uveli su dinge u Australiju prije otprilike 3500 godina.
Otad su najveći neprijatelji sivih klokana.
Drugi mladunci bježe na sigurno.
Ali naš klokančić nema kamo.
Ako ne dostigne čopor, loše mu se piše.
Dinzi jure klokane,
tražeći one sporije.
Mama s teretom zaostaje.
Lovci se približavaju.
Manje od polovice klokana doživi odraslu dob.
Ali s druge strane doline,
naš klokančić, mama, i njegova sestra preživjeli su.
Neustrašiva duha,
izuzetne prilagodljivosti
i budimo iskreni, bez prevelike konkurencije,
australski tobolčari dorasli su izazovima
ove nemilosrdne zemlje.
Ali ova predivna zbirka nesvakidašnjih stvorenja
teško se prilagođava novim grabežljivcima
i kaosu klimatskih promjena.
No neki se bore za njihovu budućnost.
Ljudi diljem Australije posvećuju živote spašavanju,
oslobađanju…
i zaštiti najugroženijih tobolčara.
Neke su se vrste pokazale izuzetno otpornima.
Istočni sivi klokani i dalje se broje u milijunima.
Zahvaljujući snazi čopora,
izrazito posvećenoj majci
i njezinom nevjerojatnom tobolcu,
klokančić je imao sjajan početak života.
Sad je vrijeme da odraste.
I možda,
možda jednog dana,
postane kralj klokana.
Prijevod titlova: Filip Lažnjak