DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Všechny vlastnosti, které u psů milujeme…
zdědili od svých divokých předků.
Ostré smysly…
fyzická zdatnost…
a nezdolné odhodlání
psům pomohly dobýt svět.
Avšak klíčovým prvkem jejich úspěchu je velmi překvapivý faktor.
Tím jsou jejich vzájemné důvěrné vztahy.
To je to, co dělá psa psem.
Domácí mazlíček i divoký vlk,
všechny to spojuje.
PSI
Příběh každého psa začíná v úkrytu, v doupěti.
Je to bezpečné útočiště pro 15 štěňat psa hyenovitého.
Jsou stará pět týdnů.
Zoufale touží po pevné stravě.
Jejich chůvy jsou hladové taktéž.
Stejně jako psi domácí,
co se potravy týče, jsou závislí na ostatních.
Na rozdíl od nich si ale nikdy nejsou jistí, zda jídlo dorazí.
Máma, táta a zbytek rodiny jsou už od svítání na lovu.
Ve stepi.
Uvažují jako jeden.
Specializují se na uštvání zvěře
až rychlostí 64 kilometrů v hodině.
Avšak v zatopené krajině to nejde.
Potřebuji dostat svou kořist na pevnější půdu.
Vodušky červené ale moc dobře ví, že je hluboká voda může zachránit.
Přechytračení.
Mimo svůj živel.
Teď už je na další lov moc horko.
Návrat domů s prázdnou znamená, že bude trpět celá rodina.
Tlamičky odvyklé mléku žadoní u mámy o maso.
Zbývají už ale jen zbytky mléka.
Pokud se brzy nenažerou, štěňata umřou.
Následující den bude kritický.
Smečka bude potřebovat všechny dovednosti,
vlastní celé čeledi, aby to zvládla.
Čeleď vlků,
lišek, divokých psů
a šakalů.
Třicet pět druhů.
Každý z nich je lovcem.
Ať už je to 60kilový vlk, nebo liška velikosti čivavy.
Vyskytují se po celé planetě od Sahary až po Arktidu.
Všichni mají výjimečný čich, zrak a sluch,
a jsou velmi fyzicky zdatní.
Nicméně nejsou nejrychlejšími masožravci.
Ani těmi největšími.
Všichni psi loví řádově větší kořist,
což je jim vlastní odpradávna.
Před více než 40 miliony let
se první psi objevili v oblasti,
které říkáme americký jihozápad.
Stále zde žije atavistický druh.
Liška šedá sice asi vypadá jako liška,
ale je příbuzná spíše s primitivními předky psovitých šelem.
Toto je počátek všech psů.
Malý.
Vyděšený.
Novodobější pes, kojot, by ho zabil, kdyby to šlo.
Ale liška šedá ovládá jistý trik.
Umí šplhat po stromech.
Což většina psů nedokáže.
Dlouhé drápy, krátké končetiny.
Hbitost.
Víc kočka než pes.
Dávní předchůdci přežívali tak, že se vyhýbali potížím.
Ale nakonec slezli ze stromů
a stali se z nich odvážní lovci, jak je známe dnes.
Časem se krátké, silné nohy prodloužily…
a psi začali našlapovat po špičkách.
Silné svaly, a zejména vazy předních běhů,
jim dodaly pružný krok.
Jejich došlap je tak účinný,
že z nich udělal špičkové běžecké vytrvalce.
SEVERNÍ ALBERTA KANADA
Nalézt potravu na zamrzlém severu je obtížné.
Pár vlků šedých,
každý váží dvakrát více než německý ovčák,
vede svou rodinu.
Dokáží za den ujít téměř sto kilometrů.
Stopování kořisti je jedna věc.
Její usmrcení je ale věc jiná.
Dospělý bizon váží přibližně tunu.
A má smrtící rohy a kopyta.
Když se stádo postaví na odpor,
je jako pevnost.
Vlčí rodina tuto pevnost obléhá.
Pátrá po náznacích strachu nebo slabosti.
Vydrží to…
celé dny.
Nepotřebují dělat zas tak moc.
Jen pokračovat v obléhání.
Spoléhat se na mysl bizonů.
Nakonec se jim vlci dostanou pod kůži.
Teď je musí udržet na útěku.
Otec vede pronásledování.
Neúnavně je štve.
Vystavuje se velkému riziku.
Ten, kterého si vybral jako oběť, se nevzdává.
Jedním kousnutím za druhým postupně mladého bizona udolává.
Psi nejsou vybaveni k přímočarému zabíjení.
Zato jsou neúnavní.
Vytrvalost jim pomáhá zdolat kořist pětkrát těžší než jsou oni sami.
Zcela to mění osud celé rodiny.
Ne všichni psi loví ve smečkách.
Jeden loví jako samotář.
Na první pohled připomíná lišku.
Jen prostě
chodí jako na chůdách.
Pes hřivnatý je nejvyšším psem planety.
GOIÁS BRAZÍLIE
K nalezení potravy potřebuje výšku, nikoli rychlost.
Dosahují výšky téměř metr v kohoutku. Vidí tak mnohem dále přes vysokou trávu.
Pouze pár velkých zvířat obývá tyto suché planiny.
Moc se tu toho lovit nedá,
tak loví sami.
Spoléhají se na své neuvěřitelné uši a čumák.
Čich mají přibližně 50krát citlivější než my.
A jejich sluch zaznamená i ultra-vysoké frekvence.
Při lovu tak malé zvěře jim na odpočinek zbývá minimum času.
Nicméně hlodavci již k nasycení nestačí.
Pod ovocným stromem
odkrývá vskutku překvapivé tajemství o šelmách psovitých.
Občas si i masožravci pochutnají na bezmasé potravě.
Psi mají menší, ale všestrannější zuby než kočky.
Většina tak dokáže sežrat skoro cokoli.
Převážně bezmasá strava psy uživí, pokud se jim těžko hledá běžná kořist.
A mohou tak žít takřka kdekoliv.
BRISTOL ANGLIE
Dokonce i betonová džungle je jim domovem.
V mnoha městech
ulicemi po setmění brouzdají lišky obecné.
Jejich přítomnost je podmíněna základním rysem psovitých šelem.
Souvisí to s tím,
co se děje pod zemí.
Samice lišky právě porodila.
Život každého divokého psa začíná v doupěti,
které většinou vyhrabala máma.
Je tam bezpečno,
takže se štěňata rodí malá a bezbranná.
Vrhy však mohou být početné.
Tvorba mléka pro sedm štěňat ji naprosto vyčerpává.
Mláďata musí krmit v průběhu celého dne.
Nemůže je opustit a hledat si potravu pro sebe.
Za každou skvělou liškou stojí Fantastický pan Lišák.
Toulá se městem a obstará všechnu potravu, kterou jeho družka potřebuje.
Je to vzácné.
Jen málo savčích matek se může spolehnout na přítomnost a pomoc otce.
Avšak každá rodina divokých psů má věrného otce, který se o ni stará.
Tato loajalita je základem pouta mezi psy a lidmi.
Díky této loajalitě přežívá více štěňat.
Úspěch psí rodiny není podmíněn jen fyzickou silou.
Ale i celoživotním partnerstvím matky a otce.
Oddanost psů heynovitých je podrobena zatěžkávací zkoušce.
S 15 štěňaty a více než 20 staršími bratry a sestrami
je životně důležité, aby brzy něco ulovili.
Otec něco ucítil.
Není to ale kořist.
Je to další predátor.
Lvi zabíjí divoké psy.
Štěňata jsou ve vážném nebezpečí.
Boj by byl marný.
Lepší bude odlákat lvici pryč od doupěte.
Zabralo to.
Nicméně lvice teď zná jejich úkryt. Mohla by se vrátit.
Psi musí zariskovat.
Přemístit štěňata i teď, za denního světla.
Mají i další doupata,
ale nejbližší je skoro kilometr daleko.
Příliš daleko pro slábnoucí běhy.
Je načase, aby vypomohli starší bratři a sestry.
Ve větším bezpečí, ale stále hladoví.
Šance na přežití se postupně zmenšují.
Psi jsou překvapivě zranitelní.
Pokud vážíte méně než miniaturní jezevčík,
jste vlastně vždy v nevýhodě.
Tento pes ušatý se sám stará o pět štěňat.
Zatímco láska jeho života, jejich máma,
je na lovu.
Co by se mohlo stát?
Denní péče začíná jako obvykle.
Pročísne jim kožich…
a pak dohlíží na učení.
Štěňata jsou velmi zvědavá.
Učí se používat své netopýří slechy.
Slyší zvuky o 20 decibelů tišší než my.
Dokonce i cupitání termitů a brouků.
Je to k neuvěření,
ale pes ušatý se živí skoro výhradně hmyzem.
Matka jich potřebuje tisíce denně, aby štěňatům zajistila dostatek mléka.
Bývá proto pryč celé hodiny.
Otec tak zůstává v doupěti,
a stará se o štěňata.
Při jejich ochraně nasazuje i vlastní život.
Ale překvapivá bouře může přivodit nebezpečnou situaci.
Přívalové deště jsou hrozbou pro ty, kteří mají domov pod zemí.
Otec a štěňata vyvázli bez nehody.
Ale jejich sousedé museli své doupě opustit.
Při překotném útěku
se na někoho zapomnělo.
Ztracené štěně nepřežije dlouho.
Potřebuje podporu rodiny.
Otec s pěti štěňaty jsou nejblíže.
Štěněti nezbývá nic jiného, než žadonit o pomoc.
Je to riskantní.
Psi často nezvané hosty zabijí.
Štěňata se ale postupně sbližují.
A když si pak otec lehne hned vedle, je to dobré znamená.
Vrací se máma.
Doma nachází o hladový krk víc.
Ale nevyvede ji to z míry.
Zatoulané štěně je asi vzdálený příbuzný.
Přesto jsou podobné adopce vzácné.
Milující otci a flexibilní rodiny jsou to, co jim v těžkých dobách pomáhá.
Psi jsou velmi společenská zvířata.
Klíčem k jejich rodinnému životu je sofistikovaná komunikace.
Vytí vlků má zejména zastrašovat.
TROMS NORSKO
Vytím sousedům v okruhu 16 kilometrů
sdělují vše o velikosti a síle smečky.
Je to jako vztyčená zvuková zástava.
Varování, abyste se vyhnuli jejich rajónu.
V rámci smečky jsou ještě výmluvnější.
Pohled.
Přikrčení.
Naježená srst.
Stažený ohon.
Vlastně jakýkoli pohyb, který učiní, je součástí složitého jazyka.
Jazyka, kterému rozumí i psi.
Jde však o jednu z nejpřísnějších psích rodin.
Obzvlášť když dojde na hodování.
Starší vlci vždy žerou jako první.
Když si mladík dovoluje příliš…
vůdce ho odkáže do patřičných mezí.
Usmíření umožní jen podrobení se.
Má se za to,
že společenská hierarchie otevřela dveře ke spolupráci s lidmi.
Nízko postavení vlci bývají často hlady.
V dobách nedostatku jsou smečkou zapuzeni.
Asi před 40 tisíci lety
hladovějící mladý vlk přišel za smečkou lidí
a pohledem svých smutných očí se z nich snažil vymámit žrádlo.
Vlci si našli cestu do pradávných lidských rodin.
A do našich srdcí.
Každý pes domácí, od trpasličího pudla po německou dogu,
pochází z vlků šedých.
Ale náš vztah k divokým zástupcům této čeledi je komplikovaný.
Pohádky nás učí, že jsou velcí a zlí.
Nebo lstiví a mazaní,
přestože jsou stejně loajální a inteligentní jako naši nejlepší přátelé.
Po celém světě byli psi, vlci obzvlášť, pronásledováni,
vytlačeni ze svých tradičních, rozlehlých lovišť.
Avšak jsou nezdolní.
Dostanou-li aspoň malou šanci a prostor,
opět se vzpamatují.
BRISTOL ANGLIE
Pár z nich v našem moderním světě bezkonkurenčně uspělo.
VODICÍ PSI SMÍ POUZE NA ZAHRÁDKU
Díky tvrdé práci mámy a táty
je lišče připraveno vyrazit do světa.
Je mu pět měsíců a učí se, jak se o sebe postarat.
Sourozenci mohou být přáteli na celý život.
Loveckými partnery.
POUZE VODICÍ PSI
Při pročesávání ulic bude dobře, když budou sledovat mámu a učit se od ní.
Objevila pravidelný zdroj žrádla.
Krmení divoké zvěře může vyvolat problémy.
Ale třeba je to počátek nových vztahů
mezi divokými psy a námi.
Podobně jako před tisíci lety v případě vlků.
Prozatím se liščata učí,
že díky jídlu, které jim dáváme nebo vyhazujeme,
jsou lidé klíčem k jejich přežití.
Přizpůsobivé a oportunistické,
lišky obecné se rozšířily do 83 zemí světa.
Na pět kontinentů.
Nahradily vlky na pozici nejrozšířenějšího masožravce na světě.
Ale ne všem se daří tak dobře.
Ztráta přirozeného prostředí, lov a nemoci způsobily,
že přežívá méně než 7 tisíc dospělých psů hyenovitých.
A budoucnost této rodiny visí na vlásku.
Musí nalézt potravu.
V křovinaté savaně se kořist může ukrýt na mnoha místech.
Smečka musí změnit strategii.
Maximálně využít svůj tým.
Rozdělili se do dvojic a trojic
a pokouší se vyplašit některou z impal.
Otec ji pronásleduje.
Ale na finiš potřebuje ostatní.
Konečně uspěli.
Impalu trhají na velké kusy, které zhltnou.
Musí být rychlí.
Jakmile úlovek zvětří ostatní predátoři…
musí svou kořist opustit.
Opět se vydávají domů.
Tentokrát se nevrací s prázdnou.
Někteří mají ve svém žaludku
maso o hmotnosti až třetiny své váhy.
Tato míra nadšení znamená jediné.
Na rozdíl od vlků, zde přísná hierarchie nevládne.
Také štěňata a chůvy obdrží svůj spravedlivý díl.
Dnes mají šťastný den.
A budoucnost těchto štěňat je o něco méně nejistá.
Pro přežití psů hyenovitých je klíčový neohrožený a houževnatý tým.
Ale ať už loví jako smečka, nebo samostatně,
vždy jsou naprosto závislí na nehynoucí loajalitě rodičů.
Proto jsou psi tak úspěšní.
A proto mají v našich srdcích nezastupitelné místo.
Překlad titulků: Kateřina Marko