‎UN SERIAL DOCUMENTAR NETFLIX
‎Nimic nu ne captează ‎imaginația ca o felină mare.
‎Magnifică,
‎puternică,
‎mortală.
‎Dar, pe măsură ce ne apropiem ‎de aceste animale discrete,
‎descoperim o altă latură a vieții lor.
‎Una mai grijulie,
‎cooperativă…
‎și rezistentă…
‎decât ne-am imaginat vreodată.
‎Felinele mari sunt capabile ‎de mult mai mult decât se pare.
‎Acum trei luni, ‎această leoaică și-a părăsit haita
‎ca să fete de una singură.
‎Puii tineri sunt vulnerabili, ‎mai ales în fața altor lei.
‎Dar acum, că sunt un pic mai mari, ‎ea e gata să se întoarcă.
‎Nu e ușor să întreții ‎o familie în creștere ca mamă singură.
‎Trebuie să vâneze mai des,
‎iar asta înseamnă să-și lase puii ‎și să plece singură.
‎În savană, prada e ușor de observat.
‎Dar la fel e și ea.
‎Trebuie să aibă răbdare.
‎Felinele mari sunt mai mortale ‎după lăsarea întunericului.
‎Cu vedere nocturnă incredibilă, ‎de șase ori mai bună decât a noastră…
‎leii au un avantaj față de pradă lor.
‎Operând singură, trebuie să se apropie ‎cât mai mult posibil înainte să atace.
‎Vânând noaptea, o leoaică singură are ‎aproape la fel de mult succes ca o haită.
‎Problema e păstrarea prăzii.
‎Leii sunt cei mai mari prădători ‎de pe aceste câmpii.
‎Se descurcă cu una sau două hiene.
‎Dar cu un clan întreg? ‎Asta e o altă poveste.
‎Nu doar prada ei e în pericol…
‎ci și viața ei.
‎Dar această leoaică nu e singură.
‎Familia ei a găsit-o.
‎Cu ei alături,
‎e invincibilă.
‎Concurența feroce în savană a obligat leii
‎să facă ceva extraordinar.
‎Sunt singurele feline mari ‎care trăiesc în haite.
‎Femelele fac cea mai mare parte ‎din vânătoare.
‎Rolul principal al masculului ‎e apărarea familiei.
‎Câtă vreme rămân puternici, ‎puii ar trebui să fie în siguranță.
‎Dar pacea nu durează mult ‎în lumea felinelor mari.
‎De la începutul evoluției lor, ‎uciderea a fost un mod de viață.
‎Acum mai mult de zece milioane de ani, ‎în adâncul pădurilor din Asia,
‎a început să apară ‎o nouă rasă de prădători.
‎Azi, leopardul pătat oferă o imagine
‎a modului în care ar fi trăit ‎aceste feline primitive.
‎THAILANDA
‎E cea mai mică dintre felinele mari,
‎dar și cea mai agilă.
‎Picioare scurte, musculoase,
‎gheare foarte ascuțite…
‎glezne cu articulații rotative…
‎și o coadă cu rol de contrabalansare ‎îi fac alpiniști foarte buni.
‎Nici maimuțele nu sunt în siguranță.
‎Raportat la mărime,
‎un leopard pătat are cei mai lungi canini ‎dintre toate felinele.
‎O felină cu dinți sabie modernă.
‎De-a lungul timpului, ‎felinele mari au coborât din copaci…
‎au devenit mai mari și mai puternice.
‎Pe măsură ce au evoluat ‎și au cucerit lumi noi,
‎fiecare felină a adoptat un camuflaj ‎care să-i dea un avantaj.
‎Chiar și cele mai mari ‎se pot camufla în peisaj.
‎Dungile de tigru se transformă ‎în vegetație încâlcită.
‎O blană simplă ‎ajută o pumă care pândește să dispară,
‎chiar și când nu sunt ascunzișuri.
‎Petele unui leopard imită umbrele ‎cu picățele ale zonelor forestiere…
‎ca să poată pândi și ataca de aproape.
‎Dar camuflajul nu ajută doar la atac.
‎Ajută și la apărare.
‎O mamă ghepard ‎care se ascunde cu puii ei mici.
‎Când au doar zece zile, ‎felinele mari sunt cel mai vulnerabile.
‎Ochii abia li s-au deschis, ‎se bazează pe deplin pe mama.
‎Majoritatea felinelor mari cresc lent, ‎dezvoltându-se într-un ritm similar.
‎Vor trece cam nouă săptămâni ‎până vor trece la carne…
‎șase luni înainte să fie înțărcate…
‎și până la vârsta de doi ani,
‎vor fi pregătite să se descurce singure.
‎E o călătorie lungă și periculoasă, ‎de la pui vulnerabil la vânător mortal.
‎Mai ales pentru cea mai mare felină.
‎Acest pui de tigru de cinci luni ‎e departe de maturitate.
‎Dar deja își dă seama ‎cum să vâneze în pădurea ei.
‎Trebuie să învețe să aleagă o țintă…
‎să-și planifice abordarea…
‎și să-și execute atacul final.
‎De data aceasta, ‎victima e doar fratele ei.
‎Urmărirea, atacul neașteptat și lupta
‎sunt moduri sigure de a dobândi iscusință.
‎În plus, să-ți dobori frații e distractiv.
‎Joaca e o parte fundamentală ‎a dezvoltării la toate felinele mari.
‎Dar unele lecții trebuie învățate ‎pe calea cea grea.
‎Acest pui de leopard de șase luni ‎își petrece majoritatea timpului…
‎cu mama.
‎Deși, când ea pleacă la vânătoare,
‎e mai în siguranță dacă stă pe loc.
‎Dar unde mai e distracția?
‎E timpul pentru o mică aventură.
‎Nu e cea mai încrezătoare coborâre.
‎Mai bine ar nimeri datul jos.
‎O felină matură ‎trebuie să-și forțeze limitele…
‎dar nu trebuie să țintească prea sus.
‎Bivolul african.
‎Una dintre cele mai periculoase animale ‎din Africa,
‎care are reputația că ucide pui.
‎O greșeală de începător.
‎Nu e momentul să-și perfecționeze ‎talentul la vânătoare.
‎E timpul să învețe să se ascundă.
‎Și când să fugă să se salveze.
‎Una din cele nouă vieți s-a dus…
‎și mai are multe de învățat.
‎Când se întoarce mama,
‎e timpul pentru una ‎dintre cele mai dure lecții.
‎Un mistreț african încă în viață.
‎O posibilă pradă fioroasă,
‎dar o șansă de a exersa prinderea gâtului,
‎mușcătura ucigașă a felinelor mari.
‎Când puiul are dificultăți,
‎profesionista intervine.
‎Felinele mari învață copiindu-și mama.
‎Când atacă singur,
‎tânărul leopard are nevoie ‎de tot talentul și experiența.
‎De asta puii au nevoie ‎de mult timp sub supravegherea mamei.
‎În Okavango, leoaica se reintegrează ‎în haita ei.
‎Cu leii rivali în jur,
‎puii ei sunt cel mai în siguranță ‎sub protecția tatălui.
‎Până acum,
‎au mâncat doar cu mama.
‎Azi, puii iau masa cu regele.
‎E mult mai mare de aproape.
‎Masculii își fac plinul ‎înainte să lase femelele să se hrănească.
‎Sunt mai toleranți cu puii.
‎Până la un punct.
‎Leoaicele se ocupă cel mai mult ‎de creștere.
‎Și fiindcă tata ia partea leului,
‎trebuie să meargă iar la vânătoare.
‎Haitele pot număra peste 40 de capete.
‎Deci menținerea relațiilor nu e ușoară.
‎Viețile sociale complicate au făcut leii ‎să fie cei mai deștepți din felinele mari.
‎Iar acea forță a minții în plus ‎ajută la crearea unei echipe fantastice.
‎În timpul vânătorii, ‎fiecare leoaică își știe rolul.
‎Cele mai grele găsesc ‎un loc în care să aștepte.
‎Atacanți laterali mai ușori și mai rapizi ‎înconjoară turma.
‎Capcana e pusă.
‎Atacanții laterali se reped ‎cu 50 de km la oră,
‎ducând prada spre ambuscadă.
‎Dacă unul ratează…
‎altcineva așteaptă.
‎În timpul zilei, ‎când haita vânează ca o echipă,
‎își dublează șansele de succes.
‎Fiecare primește o parte.
‎E o comunitate formată din membre egale.
‎Și, deși se aprind spiritele,
‎de obicei sunt ținute sub control.
‎Haita e mai puternică împreună.
‎Dar încă o dată, tata intră în forță.
‎Pare nedrept, dar e important ‎ca masculii haitei să rămână în formă.
‎Amenințarea invaziei se apropie.
‎Masculi plimbători
‎care vor să preia haita…
‎și să ucidă puii.
‎Ca să-și protejeze familia,
‎Tata are nevoie de toată puterea.
‎PANTANAL ‎BRAZILIA
‎Apărarea teritoriului e vitală ‎pentru succesul unei feline mari.
‎Cea mai mare zonă mlăștinoasă din lume ‎poate nu pare o țară a felinelor ideală.
‎Dar găzduiește cea mai mare concentrație ‎de jaguari din lume.
‎Solizi și musculoși, ‎pit bullii lumii felinelor mari.
‎La greutatea lor,
‎au cele mai puternice fălci dintre toate.
‎Acesta e teritoriul lui.
‎Jaguarii masculi ‎își marchează teritoriul în mod regulat.
‎Și patrulează pe uscat și în apă.
‎Spre deosebire de majoritatea felinelor,
‎jaguarii sunt înotători iscusiți.
‎Masculii nu păzesc un teritoriu ‎doar pentru ei.
‎Mai multe femele au spațiu ‎în interiorul lui.
‎Aceasta e în călduri și l-a adulmecat.
‎Se vor împerechea repetat ‎în următoarele zile…
‎și, cel mai probabil, ‎el va fi tatăl puilor ei.
‎El trebuie să fie sigur,
‎fiindcă rivalii caută mereu ‎o șansă să se strecoare.
‎Un vecin a trecut pragul.
‎Jaguarii încearcă să evite luptele.
‎Riscul de rănire e prea mare.
‎Dar când sunt în joc drepturile ‎de împerechere, nu au de ales.
‎Intrusul e fugărit.
‎Pentru moment.
‎Căutarea teritoriului a forțat ‎felinele mari să ajungă la extreme.
‎Tigrii Amur colindă pădurile înghețate ‎din Siberia după pradă.
‎Blana lungă și densă îi protejează ‎de temperaturile înghețate.
‎Leoparzii indieni se furișează ‎pe străzile lăturalnice din Mumbai…
‎vânând câini vagabonzi ‎și alte animale domestice
‎la adăpostul nopții.
‎Și o felină mare se urcă ‎până și pe cei mai înalți munți din lume.
‎MUNȚII HIMALAYA ‎INDIA
‎La 4.000 de metri altitudine.
‎E frig.
‎Aerul e rarefiat.
‎Terenul e înșelător.
‎Dar cumva, această femelă ‎de leopard al zăpezilor găsește o cale.
‎Membre anterioare scurte, ‎membre posterioare extinse
‎și o coadă excepțional de lungă
‎oferă echilibru și agilitate ‎pe teren accidentat.
‎Poate sări zece metri ‎dintr-un singur salt.
‎Picioarele late, acoperite de blană groasă ‎au rol de rachete,
‎împiedicând-o să se cufunde ‎în mormane de zăpadă.
‎E atât de puțin de mâncat,
‎încât trebuie să colinde ‎o suprafață de 500 km pătrați.
‎Leoparzii zăpezilor acoperă distanțe ‎atât de mari, încât se întâlnesc rar.
‎În schimb, comunică prin miros.
‎În ciuda provocărilor extreme ‎ale supraviețuirii
‎această femelă remarcabilă ‎a reușit să crească trei pui.
‎Timp de aproape doi ani, ‎au depins de mama.
‎Acum e timpul să înceapă ‎să vâneze singuri.
‎Asta nu e ușor aici.
‎Dar acest ibex tânăr ‎ar putea oferi o șansă unuia dintre pui.
‎Vânătoarea la aceste altitudini ‎e riscantă.
‎Iar ibexul tocmai a mărit miza.
‎Mama urmărește.
‎Trebuie să facă asta singur.
‎Atât de aproape…
‎dar totuși atât de departe.
‎Poate părea un eșec,
‎dar până și un prădător de top ‎trebuie să-și știe limitele.
‎Aici, sus, i-ar putea salva viața.
‎În curând, acești trei pui vor fi ‎pe cont propriu‎,
‎bazându-se pe abilitățile învățate.
‎Dar o provocare cu care se confruntă ‎e dincolo de controlul lor.
‎Clima în curs de încălzire ‎împinge aceste animale adaptate la frig
‎mai sus pe munți.
‎Cu cât merg mai sus, ‎cu atât e mai puțin spațiu.
‎Pe măsură ce pustietatea dispare,
‎felinele mari intră tot mai mult ‎în conflict cu oamenii.
‎Văzute ca o amenințare ‎pentru animalele domestice și pentru noi…
‎vânate pentru trofee și organe…
‎felinele mari sunt persecutate ‎în toată lumea…
‎și sunt împinse spre dispariție.
‎Dar există speranță.
‎Când le facem acestor animale maiestuoase ‎loc în lumea noastră,
‎rezultatele pot fi uimitoare.
‎Acum 50 de ani, în aceste văi, ‎oamenii nimiciseră majoritatea faunei.
‎Dar, de când vânătoarea ‎și fermele au fost interzise,
‎numărul lamelor guanaco ‎și-a revenit constant.
‎Și când se întoarce prada…
‎prădătorii o urmează.
‎Pumele, cunoscute și ca leii de munte.
‎Erau atât de puține în teritoriu,
‎încât s-a presupus că sunt solitare.
‎Dar acum, sunt mai multe pume aici ‎decât oriunde în Americi.
‎Și încep să se poarte ‎în feluri nemaivăzute.
‎Pumele se reunesc, se tolerează reciproc,
‎chiar și cele din afara familiei.
‎Și, mai surprinzător, își împart mâncarea.
‎Pe măsură ce regiunea devine ‎mai sălbatică‎,
‎poate că pumele revin ‎la modul lor natural de viață.
‎Imaginea felinelor mari ‎ca asasini singuratici e pusă la îndoială.
‎Se pare că sunt jucători de echipă ‎mai buni decât ne-am imaginat.
‎Ghepardul e cel mai rapid ‎dintre toate felinele mari.
‎Construit pentru viteză, nu pentru putere,
‎e și cel mai fragil.
‎Dar, atacând în grup,
‎devin o forță formidabilă.
‎O bandă de frați.
‎Nu-și coordonează vânătoarea ca leii.
‎Fac un joc al numerelor.
‎Fiecare își alege o țintă.
‎Apoi intervine.
‎Urmărirea începe.
‎Dacă unul eșuează, ‎restul au alte oportunități.
‎În cele din urmă,
‎un atac va reuși.
‎Și dacă un singur ghepard ‎se luptă să ucidă un gnu…
‎puterea combinată e de ajuns ‎pentru a-l doborî.
‎Unirea forțelor ajută felinele mari ‎să devină vânătoare de succes.
‎Dar pentru lei, forța numerică ‎e și mai importantă în apărare.
‎Puii Okavango n-au nicio grijă,
‎nu știu că viața lor se va schimba.
‎Sunetul care provoacă frică ‎în fiecare familie de lei.
‎Masculii plimbători se apropie
‎cu intenția de a prelua controlul haitei.
‎Dacă reușesc, intrușii vor ucide puii
‎ca să facă femelele să reintre în călduri.
‎Masculii haitei încearcă să intimideze.
‎Dar intrușii nu se retrag.
‎O luptă e inevitabilă.
‎Leoaicele trebuie ‎să-și ferească puii de pericol.
‎Dar drumul lor spre siguranță e blocat.
‎Felinele acestea evită de obicei apa.
‎Pe bună dreptate.
‎Dar nu au de ales..
‎Nu mai e cale de întoarcere.
‎Cei tineri se luptă să țină pasul.
‎Încă puțin.
‎În sfârșit, cu mama în frunte,
‎ajung într-un loc sigur.
‎Dar nu toți au avut atât noroc.
‎Unul dintre masculii haitei.
‎Protejarea puilor l-a costat viața.
‎Acum, doar tatăl lor supraviețuiește.
‎Cât timp își poate menține autoritatea ‎rămâne de văzut.
‎Măcar deocamdată, puii sunt în siguranță…
‎crescând puternici ‎datorită iubirii și protecției haitei
‎și cu un tată care-i va apăra ‎cu prețul vieții.
‎Toate felinele mari se nasc ‎într-o viață plină de pericol și dramă.
‎Dar, câtă vreme le dăm ‎libertatea de care au nevoie…
‎aceste animale magnifice ‎vor trăi în continuare.
‎Subtitrarea: Constantin Ursachi