NETFLIXOVA SERIJA
Mrtvi su mrtvi.
Ne vjerujem da nas promatraju odozgo
i ne kužim sprovode.
Gnjavaža su.
Daj! Pokaži malo poštovanja.
Neću se svađati.
Takvi su kakvi su. Svećenik obavi svoje…
Gospod je pastir moj. Na vrutke me tihane vodi.
I onda umirem od dosade.
Pomaže ti da utopiš tugu jadikovkama
dok ti uši ne prokrvare.
Četiri sata poslije presušio si i dosta ti je plakanja.
Već osjećam knedlu u grlu.
-Ajme. -Ozbiljno!
Nema koristi od jebene knedle u grlu.
Moraš se isprazniti.
Moraš napuniti dva vrča suza i šmrklja.
Miješaš pola sata
dok se fino ne zapjeni.
Inače se na dnu nataloži sluz.
Moramo li drobiti o utrobi i tjelesnim tekućinama?
Da, moramo!
Moraš sve izbaciti.
Tako ćeš se riješiti tuge.
Jesi li primijetio koliko su slične riječi „katarza“ i „katolik“?
-Latinska riječ „katolik“ iz grčkog je. -Kog briga!
Dvije najveće drevne civilizacije
sjetile su se istoga.
Tko si ti da to dovodiš u pitanje?
Razmišljam o svećenicima, suzama i katarzi
i shvaćam da to nema veze s razlogom zašto smo ovdje.
Ovo je sportski centar, ne crkva.
Umjesto oltara, tu je boksački ring.
Znam da smo ovdje jer je Alice bila opsjednuta boksom,
ali ovo nije dovoljno svečano mjesto
za svećenikove jadikovke koje će me rasplakati.
Misliš li da je ovo prikladno mjesto za plakanje?
Meni se plače jer sam kartu za vlak platio 300 eura.
Ne ideš na sprovod samo da bi plakao.
Sarah je imala pravo.
Postoji još jedan razlog zašto se ide na sprovode. Bar neke.
Tražimo odgovore.
Tražimo ga od utorka,
otkad su počeli pozivi.
Ne znaš što reći, kojim riječima,
kako odgovoriti na pitanja…
-Hoćemo na sladoled? -Daj! Na sprovodu smo!
Predložio sam sladoled, ne da se diramo!
To je bezobrazno? Alice ne podnosi laktozu?
To nije bilo pitanje. Bilo je dublje.
Zašto je to učinila?
Sigurno je postojao razlog. Jedeš jer si gladan.
Gladan si jer si preskočio ručak.
Postoje razlozi, objašnjenja…
Sigurno je netko kriv.
Ljudi moraju imati razlog da se ubiju.
Sigurno je imala razlog.
Oprosti što ti moram reći, ali nema jednostavnog odgovora.
Znaš što?
Ne postoji očit razlog koji nekoga vodi do samoubojstva.
To su gluposti.
Ili prikladna laž.
U stvarnosti, ako se kriješ u straćari,
nemaš streljiva i ISIS dolazi po tebe…
U tom se slučaju razneseš, nema druge.
Ne znam nikoga
tko se ubio zbog jednog razloga.
Ne postoji veza između A i B.
Riječ je o kolopletu razloga
koje osoba ne može razumjeti,
a kamoli drugi ljudi.
Kako to misliš?
Kako ne postoji odgovor koji nam pomaže da ne poludimo?
Ludo je što ne razumijemo razlog
kad je imao veze i s nama.
Bila si joj prijateljica. I ja sam joj bio blizak.
Oboje smo bili ludi i besmisleno smo se ganjali.
Ali bili smo bliski.
Ona je ganjala tebe, a ti si zbrisao.
Prvo, otkud ti znaš?
Drugo, možda nisam skakao na nju,
ali ni ona se nije trudila.
Ne kritiziram. Poštujem to.
Prvi potez je riskantan.
Zato ga nijedno nije učinilo.
Ti to ozbiljno?
Stoput je pokušala.
-Što? -Jebote!
Htjela je da odete zapaliti, a ti si stalno govorio da ne pušiš.
Tražila je da joj napišeš priču jer se nadala da ćeš se otvoriti,
a ti si joj poslao depresivno jezivu priču o zločestom klincu.
Prije odlaska iz Rima zvala te cijeli dan.
Htjela ti je sve reći prije povratka ovamo,
ali nestao si na dva tjedna!
Možeš si reći samo određenu količinu sranja.
Zabezeknut sam. Nemam riječi.
Pokušavam shvatiti sve te činjenice,
ali kao da mi je bomba eksplodirala u glavi.
Strašno je gledati vlastiti život i ne prepoznati se.
Uvijek si to doživljavao romantičnom komedijom
s Hughom Grantom
o dvoje neodlučnih ljudi
koji dugo koketiraju.
Ali sad
vidiš idiota koji se 20 godina izmotavao,
nikad ne preuzevši odgovornost.
Ne osjećam noge. Tjeskoba me sakati.
Glumio sam detektiva,
tražio razloge i motiv.
Ali ja sam serijski ubojica koji ide žrtvi na sprovod.
Znam da je nisam ubio,
ali sad mislim da sam bio razlog
da ostane, mogao sam joj dati…
Govori njezin tata.
Alice je bila jako osjetljiva djevojka.
Svu bol koju je vidjela oko sebe shvaćala je osobno.
Nije htjela iskorištavati
ljude oko sebe.
Nije htjela tako živjeti.
Možda zato nije našla svoje mjesto pod Suncem
koje joj je obećano.
Mi smo joj ga obećali jer smo vjerovali da će se ostvariti.
Alice je htjela raditi i biti korisna.
Osjećala se poraženo kad je morala otići iz Rima
jer nije mogla plaćati stanarinu i morala se vratiti ovamo.
Patila je zbog manjka neovisnosti.
Alice je bila mnogo više od toga.
Bila je više od svoje boli.
Alice je bila puna entuzijazma.
Nastavila je volontirati s djecom,
a posljednjih je godina otkrila ljubav prema boksu.
Bio sam protiv toga. Nisam shvaćao zašto boks.
Nisam htio da mi kćer udaraju u lice.
Rekla bi da nas u životu ionako svi udaraju u lice.
Htjela je naučiti primati te udarce i uzvratiti.
Radije bi ostarjela s licem punim ožiljaka
nego s licem lutke koja ne stari.
Boks joj je bio spas. Dugo.
Naša kći nije bila žrtva.
Bila je borac, kao i cijela naša obitelj.
Silno je patila.
Ali bila je više od toga.
Njezin je život bio više od toga.
Baš dirljive riječi, ali jebote.
Neprestano sam mislio:
„Ja sam kriv.
Od Isusa koji umire na križu do Blizanaca.”
Sarine riječi odzvanjaju mi u glavi.
I htio bih reći…
Ovo je sranje! Sve si izmislila!
Ali ne mogu ni sebe uvjeriti.
Imaj bar mrvicu emocionalne iskrenosti.
Ni isusovac ne bi imao muda za to.
Moram na zrak. Stalno mislim da bi Alice još mogla biti tu.
Da sam istupio i preuzeo odgovornost,
možda ne bi upoznala tog šupka.
Da sam bio malo hrabriji,
da sam bio osoba
koja bi joj dala razlog da ostane…
Daj, prestani!
Začepi!
Tako si i kao mali mislio
da možeš odlučiti hoće li tko živjeti ili umrijeti.
Alice me čekala da se pokrenem.
Naravno da se grizem!
Nisam rekla da se ubila
jer je nisi htio jebati!
Rekla sam ti činjenice,
a ti se grizeš jer si egomanijak
i želiš biti glavni. Ovo nije tvoj film!
Ne moraš biti šupak.
Bio si joj prijatelj.
Možda te jednom htjela poševiti,
a onda pojesti sladoled s tobom.
Katkad si je nasmijavao ili ljutio.
Takvi su ljudi.
Nisi mogao utvrditi je li živa ili mrtva.
Sama je izabrala.
Bar joj to ostavi.
Sarah je pobijedila.
Vjerujem u samoodređenje.
Sad se osjećam kao egoistični kreten
i sramim se vlastitih misli.
Zbunjenost, sram, premišljanje.
Mijenjam temu da Sarah ne shvati da sam pogubljen.
Koji smo kurac onda došli?
Ne možemo plakati. Nema odgovora.
Mogli smo otputovati negdje bliže.
Morali smo doći, da završimo priču.
Kad te ubodu
pa te zašiju, ne prestane boljeti.
Ali krvarenje prestaje i počinje se stvarati ožiljak.
Anatomijsko-patološka spika.
Ne znam zašto bih putovao 600 km da dobijem ožiljak,
ali nemam snage odgovoriti.
Još razmišljam o svakom Aliceinu činu koji nisam primijetio 20 godina.
Jesi li znao da sam se svidio Alice?
Da.
Kako to misliš? Tko ti je rekao?
Ona.
Taj dan kad se nisi javio nazvala me i družili smo se.
Što ste radili?
Išli smo na sladoled.
Što je rekla?
Svašta. Mljela je četiri sata.
Morala se ispuhati.
Rekao sam joj da i mene ignoriraš,
ali još smo prijatelji.
Zašto mi nisi rekao?
Prošle su dvije godine, a sad se ubila.
Trebao si se javiti! Nisam tvoja tajnica.
Dobro, samo ja nisam imao blage veze.
Nisi ni znao da smo mutile kad sam ti je predstavila.
Što? Je li Alice bila lezbijka?
Napola. Ne dovoljno. Ali fleksibilna sam.
Kako to misliš?
Svađale ste se zbog mene?
Upropastio sam vašu vezu?
Ne počinji opet s tim sranjima!
Govorim ti jer su ljudi komplicirani.
Imaju skrivene strane,
ponašanja motivirana razlozima
koji se ne vide izvana.
Vidimo vrlo mali dio onoga što jesu, iznutra i izvana.
Malo toga možemo učiniti.
Mi smo vlati trave, sjećaš se?
Zbunjen sam. Osjećam se kao egoistični kreten.
Znam da to s vlati trave ima smisla,
ali nije tako smirujuće kao prije 30 godina.
Gledam oko sebe
i mislim da više sličimo starim krpama.
Starim, istanjenim krpama,
poput naših života.
I glupi smo jer svoj život uspoređujemo sa životima drugih
koji izgledaju savršeno izrezano, uredno i čisto.
Možda samo zato što ih vidimo izdaleka
i buljimo u besmislene komadiće papira…
koji izrezani ne izgledaju onako kako smo htjeli.
Da dođe sveti Petar
i pita me za oblik ljudi u mom životu…
Sveti Petar pita sjebana pitanja.
DANAS USMENI ISPIT
Odgovorio bih…
Oblik cure koja je htjela biti učiteljica
i cijeli je život išla za tim snom.
Ali sad joj se život topi u rukama,
dan za danom, u jebenom uredu izvan grada,
dok nosi kavu ljudima koji joj ni ime ne znaju.
Oblik nekoga tko je stalno na rubu,
s Damoklovim mačem iznad glave.
Ako ima struju, to je samo zato što je imao dobre karte u pokeru
ili zato što su ostali igrači jadni.
Možda bih rekao svetom Petru…
Ne znam traje li još ta borba ili se ništa ne može promijeniti,
pa vidimo da se živi i s loše izrezanim oblikom.
Prihvaćamo da nikad nećemo zaigrati za ekipu urednih i čistih.
Ali možemo se naći uz vatru
i sjetiti se da nas
papir ipak može ugrijati.
Nekad je to dovoljno.
Nekad nije.
Vi ste iz Rima?
Aliceina mama želi da uđete. Ovo bi vam se moglo svidjeti.
Ne znamo što bi Alice htjela na ovakav dan.
Ali znamo koliko se ponosila svojom djecom
i djeca njome.
Zato i dalje volimo slušati njihove glasove.
Hajde, djeco!
Alice, ispričaj nam priču o Princu!
Hoću, ako budete šutjeli.
To je priča o Zeti, dječaku koji ne želi da svane jutro
jer mu je večer prije mama rekla…
Sutra moraš kupiti mlijeko.
A tko je uvijek u trgovini?
Trapavi Princ!
Tako je! Trapavi Princ!
Svi znaju da je opasan.
Nitko ne želi ići u trgovinu.
Zetina djevojka Veruska kaže mu…
Ako umreš, mogu li dobiti tvog zeca?
-Jutro poslije… -Lijepa priča.
…Zeta nikog ne sreće.
Možda je Princ bolestan.
Ali odjednom se pojavi sjena vrlo dugih nogu.
-Hoćemo na sladoled? -Princ!
Princ!
Mačak Polurepi pobjegne da se ne spotakne.
Zeta pokušava prijeći cestu, ali ne može. Što se dogodilo?
Spotaknut je!
Dogodilo se.
Pao je kao vreća krumpira. Svi su ga vidjeli.
Je li ozlijeđen?
Malo, ali bit će bolje.
Krvari li mu koljeno?
Malo, ali sutradan već ima ožiljak.
Alice, kad ožiljak zacijeli?
Ožiljak nikad ne zacijeli.
On je poput medalje koju ti nitko ne može uzeti.
Kad Zeta odraste i više se ne bude plašio Princa,
sjetit će se da je proživio brojne pustolovine,
padao i dizao se.
Zašto ožiljak ne zacjeljuje?
Zato što je ožiljak.
Ne možeš ga samo oprati.
Strašan je, ali i dobar.
To je život.
AKO VAS ILI NEKOGA KOGA POZNAJETE MUČE SUICIDALNE MISLI,
NA STRANICI WWW.WANNATALKABOUTIT.COM POSTOJE MATERIJALI ZA VAS
Idem prošetati.
Primirje.
Samo danas, u redu?
Dogodilo se.
Da.
Kretene.
-A primirje? -Počinje sad.
Prijevod titlova: Tomislav Šimunić