ПОЙНТ-ПЛЕЙС, ВІСКОНСИН
3 ЛИПНЯ 1995 РОКУ
11:47
МІСЦЕ:
КУХНЯ КІТТІ ФОРМАН
А ти гарно пахнеш.
Це майонез «Геллманн».
Це клацнули двері авто?
Це клацнули двері авто. Я відчиню.
Я відчиню.
Боже. Мам, я ж іще не постукав.
Мам.
Мам, годі об мене тертися.
Тату.
-Синку. -Обіймемося?
-Ні. -Ні.
Привіт, ба. Привіт, діду.
Леє. Моя онученько.
Привіт, дитино. Ого, оце ти витягнулася.
До речі, вітаю з тим, що розпускаються твої бутончики.
І твої теж нічого.
Певен, ти даєш жару на баскетбольному майданчику.
Я чув, що від мами в тебе кидок у стрибку, а від тата — прізвище.
-Я в туалет. -Чекай.
Обережніше з кранами. Бо з них тече майже окріп.
Це нормальна температура, Еріку.
А в тебе чутлива шкіра, як у дитини.
Знаєте,
я в захваті від цих вихідних на четверте липня.
Ми смажитимемо хот-доги, милуватимемося феєрверками…
А ще я взяла «Русалоньку».
Дякую, мам, та вона вже таким не цікавиться.
У нашої русалоньки місячні.
Боже, Еріку.
Нічого, коханий. Я донесу.
ШОУ 90-Х
Привіт, Вісконсине!
Кому снікердудлів із духовки?
Мені. Мам, нюхати моє волосся — то якось стрьомно.
Ми не бачилися з Різдва, тож нюхатиму тебе стільки, скільки схочу,
а ти терпи.
Донно, Ерік надіслав нам рецензію на твою нову книгу.
Ми її прочитали.
Мою книгу?
Ні, рецензію.
Дякую, пані Еф.
-Ти ж знаєш, що можеш називати мене мамою? -Знаю.
Добре.
Колись.
На цих вихідних.
Еріку, як там справи в університеті?
Чудово. Я тепер ад'юнкт-професор,
тож маю постійне місце стоянки
для велосипеда.
Так буває, коли твій курс популярний.
«Релігія в "Зоряних війнах"»?
О так.
Ця країна програє наступну війну.
Ні, не міжгалактичну битву добра й зла.
Гей, я піду покидаю м'яч.
Розкажи діду й ба про плани на це літо.
Ну, ми…
Ми їдемо в Гантсвілл в Алабамі, у космічний табір.
Лише вдвох на два тижні.
Х'юстоне, дозвіл на розваги, прийом.
Х'юстоне, ти чуєш, прийом?
-Дозвіл надано. -Так.
Забула «прийом».
-Мам. -Гаразд, Леє, іди покидай м'яча.
Доки тато геть не ботанувся.
Космічний табір.
Ти надінеш костюм Бака Роджерса?
Ні. Це для тих, хто купив екскурсію в командний відсік.
Що я і зробив.
Мені здалося, що Лея не хоче їхати.
Думаю, у її віці хочеться більше особистого простору.
Космос — то і є простір. Лиш у таборі.
-У космічному таборі. -Еріку складно з Леєю.
Це непростий вік — 38 років.
Добре.
Я лиш знаю, що любитиму її та горою стоятиму позаду, хоч би що.
Чудова ідея.
Коли ти стаєш горою позаду дітей, легше…
Дати їм копняка.
Ми в курсі. Дякую.
Привіт.
Що ти тут робиш, маніячко?
Нічого такого. Лишень стояла за твоїм вікном,
слухала, як ти співаєш, і думала, як це бути тобою.
Ну, я вже піду.
Хоча, може, ти хочеш піратську касету з Чикаго.
Я вся увага.
Це крута штука.
Жирна така касета.
Найжирніша з усіх.
Та неси вже.
Біжу.
Прошу, лиш нікуди не тікай.
То це колишня кімната твоєї мами, а твій тато жив по сусідству?
Стопудово вони тут часто зажималися.
Це все пояснює.
Інколи
пізно вночі,
коли навколо западає тиша,
я досі чую…
Вибач. Люблю змушувати людей почуватися незручно.
У тебе гарно виходить.
Розкажи мені про Чикаго. Чим ти там займаєшся?
Я? Та багато чим.
Навчанням.
Здебільшого.
Я зірка дискусійного клубу. І дискусія тут недоречна.
Так, я непопулярна.
Добре. Популярність — то відстій.
Так, і справді.
Оце відпадна частина.
Дідько, Ґвен!
Вимкни цю фігню. Я ж тут голюся.
Старший брат. Різні татусі. Та він прикольний.
У нього є авто, і його весело діставати.
Дивися.
Серйозно, Ґвен. Я ледь не порізав пипки.
Мене бісить це скімливе дівчаче музло.
Невже, Нейте?
Тоді ми з подругою створимо гурт «Скімливе дівча».
Тоді я зберу гурт і назву його «Це фігня».
Круто.
Дідько, Ґвен!
Так гарно, що вдома знову повно людей.
Мені від цього так радісно.
А потім ви поїдете, і стане сумно.
А далі настане зима.
Я поїду на могилу до мами.
І розповім їй, як було весело, коли вдома було повно людей.
-То можна мені сироп? -Авжеж.
Салют. І бувайте.
Гей. Що за штука в тебе в носі?
Кільце?
Твій хід, чутлива шкіро.
-Звідки? -Мені дала його Ґвен.
Ясно, це була Ґвен. Круто. Не знав про Ґвен.
І ще одне питання.
Хто така Ґвен і чого вона дірявить це ідеальне личко?
Вона живе по сусідству, і я йду до неї.
-Її батьки вдома? -Ні. Лиш старший брат.
Люба, ти сама собі робиш гірше.
Тату, я буду за 6 метрів.
Добре, але щоб удома була до феєрверків.
-Згода? -Я спробую.
Як казав Йода…
Ну за що?
Як казав майстер Йода: «Роби або не роби, але не пробуй».
Майстер Йода — це лялька з вигаданого всесвіту та з рукою в дупі.
А тепер ти грубиш.
Підлітки.
Я співчуваю тобі, синку.
Але з іншого боку —
оце так бумеранг долі.
Уно.
Гадаю, можна скинути одну карту.
Перепрошую?
Крутий підвал.
Зачуханий.
Без образ.
Я з Оззі спізналася на відпрацюванні. Розкажи, що утнув.
Я сказав математику, що його зраджує дружина.
Лизалася з чуваком в кафе IHOP.
-Який жах. -Знаю.
IHOP — покажи клас.
Ви не повірите, що оце сталося. Просто ульот.
Ти те саме казав, коли повернули «МакРіб».
Я думав, що втратив його.
То ти злякався?
О, зайчику.
Привіт, новенька.
Привіт, чуваче.
Чоловіче?
Не знаю, як у тебе зі статевим дозріванням. Певно, усе супер.
Леє, це Джей.
Будь ласка, зафіксуйте змійки вертикально та застібніть ґудзики.
Це не круто, Ґвен. Я лиш хотів потеревенити й познайомитися.
Тож
ти вірянка?
Бо я — так.
Оце тебе перекосило.
А от на мене це б подіяло.
Розказати мою кльову історію?
Тож ми зависали в моєму авто.
-Чому він завжди сидить спереду? -Бо я попросив.
-Але я твоя дівчина. -А він мій ліпший друг.
-Бро. -Бро.
Бро.
І заради тебе я відшила старшокласника.
Вибач, мала, але ви обоє мені дорогі.
Та Джей прикривав мою спину 12 років,
а ти прикриваєш мене зверху 6 місяців. Як тут вибрати.
Гей, ви за барилом з «Дешевого алкоголю від Мами»?
-Ага. -Ага.
І ви все оплатили?
-Ага. -Ага.
Супер.
Зі святом.
-Бро! -Бро!
-Бро. -Бро.
І оце вони так усю дорогу.
Та ну, мала. Це ж диво четвертого липня.
З пивом.
Може, годі триндіти? Втикайте кран, і нумо хлебтати.
-Так. -О ні.
У нас немає крана.
А без крана до пива не дістатися.
-Утішити тебе поцілунком? -Ні, якщо в роті в тебе не пиво.
-У тебе є? -Ні, аж ніяк.
Це якось дивно.
Геть інакше.
А мені весело.
Що це за дим?
Боже, попкорн.
Весело вам, діточки?
Вас підвищили до першого поверху.
Я знала, що це станеться.
Але не так швидко.
Не хвилюйся. З Леєю все буде добре.
Ти в нас віщунка?
Де ти була, коли я купив слизькі черевики?
-І не зміг піднятися по трапу в аеропорту. -Ясно.
Тобі вже досить «Зіми».
Так, твоя правда. Мене вже вставило.
Більшість я врятувала.
Дякую, мам.
«Мам».
Бачиш, як легко, Донно?
Може, просто вже скажеш?
Ні. Це буде вимушено.
Так, мам, скидай уже.
Ні. Це буде вимушено.
Діти проти пива.
Історія стара як світ.
Це було з нашими батьками та батьками наших батьків.
І з дітьми на «Мейфлавері».
Оззі. Та скільки можна. Я ж намагаюся думати.
Я знаю. Відчуваю цей запах.
Стривайте, може, повернутися за краном у «Маму»?
Ми пробували там купувати, але вона міцний горішок.
А я ж навіть упадав біля неї отак:
«Привіт, мала».
Ні фіга.
-А що, як взяти лазер? -Ніякого лазера.
Гадаю, це все. Ми все перепробували.
У тебе була лиш одна ідея, і та тупа.
Сама ти тупа.
Ви всі тупі. Ви ненавидите пиво й Америку.
-Зайчику? -Га?
Ти роздратований?
Так.
-Це тому ти кидаєшся на інших? -Так.
Може, завтра підемо в ліс, і я гляну, як ти робиш карате дереву?
Оце мені подобається.
Натуркотілися вже?
Леє, а спробуй ти купити кран. Мама ж тебе не знає.
О так. Ти б змогла.
А ще в тебе шалено гарні очі. Це не допоможе,
але я не міг не помітити.
Привіт, мала.
Леє, це буде просто відпадно.
Я вже робила дещо шалене.
Якось на пляжі чайка вкрала мій сендвіч,
і я тихенько обізвала її курвою.
А знаєте що? Я в ділі.
Супер. А новенька крута.
-До авто. -Секунду.
Це не спрацює.
У цього комбінезончика попросять паспорт.
Діло кажеш.
Та в мене є ідея.
Куди тобі пити в такому-то стані?
Це для мого чоловіка. Він припас пиво для вечірки на честь маля.
Як мило.
-З тебе 39 доларів 50 центів. -Добре.
Я не гінеколог, але схоже, що з дитиною щось не так.
Гарна спроба.
Дістали ці діти. Я дзвоню копам.
Ану покладіть слухавку, Мамо.
Замовкни.
Добре, але коли приїдуть копи,
як ви поясните, що віддали барило зграйці дітлахів?
То була не я. А Вейд.
Мамо.
Але ви втратите ліцензію на продаж алкоголю.
Тож покладіть слухавку, продайте кран, і в усіх буде гарне четверте липня.
Ти що, з адвокатів?
З дискусійного клубу. Перше місце серед юніорів.
Ви програли ще на початку.
За Лею, Протимамопанацею!
За Лею!
І за пані Запольську.
Тренерку дискусійного клубу, що мене вишколила.
За пані Запольську!
Ого. Нік, зірка падає. Загадуй бажання.
Це феєрверк, зайчику.
Ти була крута. І не подумала б, що ти на таке здатна.
Я теж, але мені подобається це відчуття.
Я почуваюся вільною і щасливою. Класно було б лишитися на літо.
То лишайся.
Тато мені не дозволить.
Коли батьки розійшлися,
шкільний психолог сказав, що далі все буде фігово,
а я подумала: «Ні, не з цією дівчиною».
Я пішла додому, вибілила волосся над пралкою,
порізала джинси й вирішила, що це моє життя,
яке не буде фіговим.
Може, це прозвучить тупо,
але я б хотіла, щоб ми стали ліпшими подругами,
тож як це зробити?
Лишися на літо.
І тоді попередження про тупість відпаде. Само собою.
Клас.
Вона пропустила феєрверки й хот-доги.
Вони лежать на тарілці такі холодні й зморщені, як моє серце.
Еріку.
Мам, прикол із волоссям досі стрьомний.
А що найгірше? Я маю цінувати час із Леєю.
Та я не дочекаюся, коли це закінчиться.
Любий. Це закінчиться, коли ти помреш.
Лея Татуїн Форман.
-Її друге ім'я — Енн. -На яке я не згодився.
Де ти була? Господи. Це пиво?
Так. Решту я пролила, спускаючись із водокачки.
З водокачки? Якого біса?
Еріку, дай я розберуся. З водокачки? Якого біса?
Оце феєрверки в моєму стилі.
Так, з водокачки.
Я класно провела час і хочу продовження.
Знаю, вам це не сподобається,
але я хочу лишитися на літо в Пойнт-Плейс.
Це моє життя, і годі йому бути фіговим.
-Леє. -Так, фас.
Не стримуйся. Давай. Нумо.
-Це було сміливо. Я вражена. -Що?
Це безглузда ідея.
-Леє. -Мам, уперед, вправ їй мізки.
Якщо ти цього хочеш, то, звісно, лишайся.
Боже мій! Що коїться?
Кітті.
Гадаю, це те, чого ми хочемо.
Ви стільки розповідали про те,
як класно зависали з друзями.
І я цього хочу. Щоб було класно.
Слухай, друже. За один день тут
ти зробила пірсинг, напилася пива, а ще стала страшенно грубою.
Я тебе більше не впізнаю.
Тож ні. Знаєш що? Забудь.
Так і знала, що ти це скажеш.
Я завтра не сяду в авто.
Або ти сядеш в авто, або я дам тобі копняка.
-Ох, Еріку. -Це було дуже погано.
Я ще ніколи так не пишався тобою.
Це немов дивитися, як вибиваєш свій перший хоум-ран.
Якщо ти таке робив.
Ти в порядку?
Аж не віриться.
Я все життя вивчаю «Зоряні війни», та в момент істини
сам став злим батьком.
Я думала про це.
Лишити Лею — не найгірша ідея. Батьки наглянуть за нею.
Це не ти тут була зі мною в 70-х? Вони ж іще ті наглядачі.
Вона чудова дитина.
Так, я знаю.
Їй можна довіряти.
Знаю.
То що тоді?
Просто
важко змиритися з тим, що я їй уже не потрібен.
Ми ж були дружбанами, а тепер це
якась незнайомка.
Вона не незнайомка. Просто вона дорослішає.
Я проти.
Що? Ти ж так добре приховуєш емоції.
Еріку, усе буде добре.
Ми змогли знайти одне одного, бо батьки дали нам приватність.
Серйозно?
Ми жили за 6 метрів. Я певен, що ми б знайшли одне одного.
Привіт.
Чого тобі?
-Де ділося кільце з носа? -То був магніт.
Я вичхнула його в каналізацію.
Як ножем по серцю.
Коли я був таким, як ти, ми з друзями жили в цьому підвалі.
Зависали тут, слухали музику й таке інше.
Я якраз сидів на сходах, коли закохався у твою маму.
Боже. Ви це робили і на тих сходах?
Ні.
Слухай, я тут усе обміркував і…
Лишайся на літо.
-Ти серйозно? -Ага.
Якщо хтось і заслуговує на щось класне, то це ти.
Боже, тату. Дякую. Вибач, що поводилася, як свиня.
Ну, ти на диво добре впоралася.
Але, знаєш, тобі…
усе вдається.
Я сумуватиму.
Я дуже тебе люблю.
Ти нюхаєш моє волосся?
Ні.
Бо це було б стрьомно.
Добре.
Пам'ятай, наш номер не змінився, добре?
Нічого, коханий. Я донесу.
Знову.
Добре, кохана.
Моє хлоп'я.
Мам.
Я слухаю твоє серцебиття.
Що ж. Гаразд.
-Люблю тебе, Ле-Ле. -Бувай, мам.
Не хвилюйся. Нам буде весело.
Ти чистила духовку?
Щасти.
І ще дещо, Леє. Це дуже важливо.
Хочу, щоб ти якнайчастіше зависала з новими друзями
у підвалі свого діда.
Ні. Нізащо.
Це ж найбезпечніше місце.
Саме так, мамо. Так і є.
Гарний хід, синку.
Я вчився в найкращих.
Ніхто не любить підлиз.
І я тебе люблю.
Бувай, мам.
Вона сказала: «Мам».
Я виграла.
Ліпше не зв'язуйтеся з профі.
Я маю скласти перелік покупок.
Діти ж захочуть перекусити.
Не годуй їх, Кітті.
Тоді все так само починалося.
Привіт. Ми з друзями йдемо на озеро.
Стривай.
-Ти хто? -Я Джей.
-Джей Келсо. -Ні.
Нізащо.
Попадос!
Познайомилися з моїм малим? Лиш гляньте.
Зовнішність від тата, а мозок — від мами.
Одні п'ятірки.
Боже, воно еволюціонує.
Так, малі. Веселіться, добре?
І ліпше стрибай зі скелі голяка.
Бо коли входиш у воду під певним кутом,
це як тойво з озером.
Привіт, Майкле.
Привіт, мала.
Такий м'язистий і теплий.
Отже, Реде,
поговорімо про наміри твоєї онуки щодо мого сина.
Та я прикалуюся. Ідіть сюди. Обіймемося.
А сам як гадаєш?
Майкле, ходімо!
Вітаю, пані Еф.
Чорт, Джекі, ти даси хоч мить насолодитися цим?
Боже мій.
Вена на лобі Реда от-от вибухне.
Яка гидота. Я не хочу, щоб кров старого заляпала весільну сукню.
Ви одружуєтеся?
Повторно одружуємося.
-Наш другий повторний шлюб. -Ага.
-Цей же не розвалиться? -Ага.
Джекі.
Біле вбрання, люба?
Серйозно?
Якраз перед Днем праці.
І якщо вдамо, що це вперше, отримаємо ліпші подарунки.
А ще ми зареєстровані в «Блумінгдейл», тож мені вирішувати.
-Ходімо, Майкле! -Боже!
Ну, не падаймо духом.
Я піду в магазин
і накуплю «Фрітос», «Тостітос», «Дорітос» та інших «ітос».
Я знову в ділі, любий.
А хай йому грець.
Гаразд, дітки, підвал увесь ваш.
Світло не вимикати, футболки не знімати, не танцювати.
Не танцювати. Ти ніби чувак із «Вільних».
Жодних танців.
Зайчику, а в цьому підвалі можна помістити три твоїх.
Це буде непросто, Нік.
Ліпше виберемо цей підвал.
Хіба ці старі меблі не кльові?
Ага, бракує лиш кількох подушок і щеплення від правця.
Пані Форман, у вас такий затишний і гостинний дім.
Не дочекаюся, щоб все літо провести всередині.
Та що з тобою таке?
Добре.
Якщо вам стане нудно, ось старі платівки й ігри твого тата.
Тут ще було кілька журналів, точно не для моїх очей,
та я їх викинула.
Там самі руді дівчата.
Його улюблений типаж.
Тож розважайтеся.
Ого, це, мабуть, від «Нінтендо Зеро».
Офігіти.
Твоя ба дала нам цілий скарб.
-Офігіти. -О так.
Точно.
А що це?
Найкраще літо на світі.
Я тільки за.
Серйозно, а що там?
1, 2, 3, 4…
Зараз же літо. Нумо відриватися. І робити все, що заманеться. Так?
Ні.
-А знаєте, чого хочу я? -Лиш не Джея.
Джея.
-Я відлучаю тебе від цього дому. Геть. -Ні!
Донно, це Кітті. Твоя донька збирається зайнятися сексом.
Де вона?
То тато не був таким милим, як казав?
Пощастило, що ти народилася.
Хто накричав на моїх дітей?
Не знаю, які твої, та вони заслужили.
Ґвен і Нейт, і дякую.
Я була вагітна ним 10 місяців.
Лікар казав, що все норм, та я сумніваюся.
Схоже, у тебе алергія на мій бальзам для губ.
Справді?
-Я хочу відкритися твоїй бабусі. -Завтра в мене співбесіда.
-У вас є рекомендації? -Мої начальники обожнювали мене.
Але вони мертві.
Я ґей!
БОМБЕЗ ФЕЗ
Щастя щоднини.
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна