Леє, та фоткай уже.
У мене очі печуть. Мені треба кліпнути.
На цій камері є лиш 24 кадри. Я не хочу їх змарнувати.
Двадцять три. Один пішов на дупу Оззі.
Даси копію. Хоч десь вийшло.
Може, дай я пофоткаю?
Супер. Зроби так, щоб я мала крутий вигляд.
Це ж лише камера.
Готові до туси?
Я приніс перекус. А Нейт — барило.
Вибач.
Я вліз у павутиння, а барило втекло.
Це ж Леїн останній вечір, нащо це бридке барило з 4 липня?
Я дбав про нього, наче про своє дитя.
Доки не впустив зі сходів.
Як і мама тебе?
Попадос!
-Бро. -Бро.
Бро.
Старе, недобре, видхле пиво?
Ми ще не зневірилися.
Гадаю, я кльово танцюю.
Це твій останній вечір, тож, звісно.
Оззі, сумуватимеш, коли я поїду?
Ні.
У нього туго з вираженням емоцій.
Коли кажеш про почуття, люди кажуть про свої.
А мені начхати.
Це ідеальний вечір, щоб завершити ідеальне літо.
Я вип'ю за це.
Бро, я хвилювався, що твоя розмова з Леєю про розрив
зіпсує всім настрій.
Але це не так.
Я відриваюся на повну.
Я їй ще не сказав.
Що?
1, 2, 3, 4…
Наше місце туси те саме
І щотижня щось трапляється з нами
Що ще робити? Лиш ляси з тобою точити
У нас усе кльово
ШОУ 90-Х
Привіт, Вісконсине!
-То ти пориваєш зі мною? -Ні. Не кажи це так.
Це не розрив.
А радше те, що ми були парою,
але перестанемо.
Це розрив, придурку.
Боже, я одна з твоїх літніх пасій, йолопе.
Ого. Вона обсирила тобі штані.
Леє, я не йолоп.
Ми 9 місяців проведемо нарізно.
Стосунки на відстані — це ого.
Ого.
Не хочу такого для нас.
То це все? Ми навіть не спробуємо?
Леє, знаю, ти засмучена, та в його словах є сенс.
Так ви зможете розійтись і жити своїм життям. Так, зайчику?
Так, відстань — то транда.
Транда.
Це не для слабкодухих.
Знаєш, як дорого дзвонити хлопцю в Канаду?
Що ж, твої баба з дідом скоро дізнаються.
Ґвен, допоможи.
Він має рацію.
Ти за нього?
Ні, я ж про тебе дбаю.
Адже це тривала розлука, а він — хлопець-шльондра.
-Офігіти! -Леє…
І не йди за мною. Я не побоюся це вичавити.
Зачекай. Я покличу її.
Леє, телефон!
Я гадав, у тебе буде гірший настрій, адже Лея їде.
Я сумувала, але потім зрозуміла, що вона поїде ненадовго.
Адже тут її хлопець.
Її ліпша подруга живе поруч, а ще вона обожнює мій картопляний салат.
А як же я? Я веселий.
Привіт, ба.
Привіт, люба. Це Джей.
Пішов ти.
Господи.
Привіт, Леє. Тобі вже краще?
Щось я сумніваюся.
Гаразд, що тут відбувається?
Сварка з хлопцем, зі мною
і вчорашнє отруєння дивним картопляним салатом.
Боже мій. Це ж були основні козирі.
Тепер вона не приїде наступного літа. Я маю з нею поговорити.
Щасти вам.
О ні.
Не кидайте мене всі.
Адже лишимося тільки я зі своєю газетою.
Твоє дерево могло когось убити. Я подам до суду.
Моє дерево?
Це дерево з твоєї ділянки.
Тоді це божий промисел. Таке стається з найкращими з нас.
Але сталося не з найкращими.
Це сталося з тобою.
Я казав тобі, що це дерево гниє
і його треба спиляти.
Я була зайнята.
Чим?
Мною.
Та ну!
Ти б устиг натягти штани.
На це треба чимало часу.
Інколи я мушу змащувати стегна.
І оце тебе приваблює?
Ми здибалися в «Чиліс» і вирішили спробувати ще раз.
Таки я хотів…
Крихітко, повертайся
Може, повернемося до дерева?
Звернися до свого домовласника, щоб він оце прибрав.
Він ще той фрукт.
Поговори ти. На людей ти гарно кричиш.
Добре, я поговорю.
Дякую. Ти мій рятівник. Я його наберу.
Я зараз.
-Так приємно наступати мені на яйця? -Га?
Це я маю розбиратися з домовласником.
Щоб Шеррі знала, що я ціную стосунки.
Добре, тоді дзвони домовласнику.
Лиш забери це дерево з моєї під'їзної доріжки.
О, пане Реде.
Якого біса?!
Не знаю, що ви там чули, але це шоу не безплатне.
Їдять моє морозиво, захоплюють мій підвал
і перевертають життя догори дриґом.
Довбограї.
Ти вже говориш, як твій дідусь.
Не забувай, як тобі тут подобається і як ти мрієш повернутися сюди.
Повернутися? Та я не дочекаюся, щоб поїхати з цього паскудного Крижополя.
Ну, у мене було доволі непогане життя в Пойнт-Плейс.
Але яке то має значення.
Привіт. Знаю, я рано.
Мам.
Я дзвонила,
та звук був такий, ніби телефоном били каструлю.
Мам, слава богу, ти тут.
Усьому труба.
Хлопець кинув мене,
а я чомусь зірвалася на Ґвен.
-Хлопець? -Джей Келсо.
Келсо?
Ми ж постійно говорили, ти забула про це згадати?
Ну, ні, я думаю… Дійсно важливе тут те,
що Лея відпочила цього літа на славу.
Про що вона, схоже, забула.
Вечори кіно, подорожі до будинку на озері, рейв…
-Рейв? -Не будь такою зашкарублою, Донно.
Я все поясню в машині.
Аби лиш вибратися з цієї діри.
Хіба в такої діри була б така яскрава реклама?
Це місце сповнене чудес
-Даси з нею поговорити? -Добре.
Тут жила сестра Джорджа Гаррісона.
Мам, я така дурна.
Я думала, що провела чудове літо…
та всьому кінець.
Люба, розрив — це відстій.
Ти звідки знаєш? Ви з татом зі школи.
-Та ми не раз розбігалися. -Справді?
Так, і якось я зустрічалася з дядьком Джея — Кейсі.
Келсо?
Так.
Слухай, бути підлітком непросто.
Та коли я переживала це, знаєш, хто мені допомагав?
Мої друзі.
Тож іди й поговори з Ґвен.
Що в цих Келсо такого?
-Це волосся. -Знаю. Воно ідеальне.
Ще раз дякую, що допомагаєш із домовласником.
Це найсексуальніший вчинок.
Окрім того, як ти кажеш «фісташка».
Фісташка.
Не знаю, що тут коїться, але це дивно.
Ґвен. Пам'ятаєш мого друга?
Так, твій «друг» вилив весь гель для душу.
Приємно зустріти ще одного фаната огірка й дині.
Даси 20 баксів? Хочу купити дещо для Леї.
О, дозволь мені.
О так, я їх відчуваю.
Тут п'ятдесят.
Дякую, новий татку.
Це було дуже мило.
Ну, я супермен, люба.
Добре, бо приїхав мій домовласник.
Тож…
Це ти.
-Фентоне, ти чого тут? -Я власник цього дому.
А ще трьох інших будинків, дуплекса й «Діппін Дотс».
Тож викуси, Фезе.
Ось як виглядає успіх.
Я знаю, як виглядає успіх. Ти чув про «Бомбез Фез»?
Навряд. Я бачив вашу надокучливу рекламу, коли приймав ванну.
Я додав сіль і не хотів уже вилазити й перемикати.
Це я до того веду, що в мене у ванній є телевізор, сучечко.
Ясно. Тепер, коли ми все з'ясували, гадаю…
У договорі оренди
було сказано, що тобі не можна тримати домашніх тварин вагою понад 68 кілограмів.
Я важу 67 кілограмів.
З цими стегнами?
-Краще ці стегна, ніж те лице. -Краще це лице, ніж ті туфлі.
-Краще вони, ніж лисина. -Іди в дупу!
Там і побачимося!
Не збиваймо бучу за онучу. Треба щось вирішити з деревом.
Не заплатиш — я й не поворухнусь.
-А оренда підвищилася через оце. -Що?
І тримайся якнайдалі від «Діппін Дотс».
Ти ніколи не скуштуєш морозива майбутнього.
-Фісташ… -Я зараз не в настрої.
Привіт, Джею.
Пані Форман?
Час нам трохи побесідувати.
Як ви знали, де я?
Це моє місто, сонце. У мене тут повсюди очі.
Як там Лея?
Мені дуже шкода, що все так вийшло, але я мусив так вчинити.
Ось про це я й хотіла поговорити.
Вона так журиться, що може не приїхати наступного літа.
-Не цього я хотів. -Мова не про тебе.
Ні, мова про тебе, сонце. Що ти там казав?
Я не хотів її скривдити, пані Форман.
Просто все може статися. А якщо вона зустріне когось іншого?
Якщо мене запросять в наступного «Малюка-каратиста»?
Бо тоді я переїду в Резеду!
Ясно.
Дозволь я розкажу тобі історію про мої стосунки на відстані.
У мене був хлопець, у якого я була шалено закохана.
А потім почалася війна. І його відправили за кордон.
Перша світова?
Та ми вирішили дати нашим стосункам шанс.
І я ніколи не шкодувала про це рішення.
То був Ред?
Ні, гадаю, його звали Стів.
То стосунки на відстані не працюють?
Не зі Стівом.
У нього був величезний пупок.
Що було видно крізь светри.
Це я кажу до того, що ми хоча б спробували.
Сонце, не варто все життя потім гадати, що б могло статися.
Ви сильно стискаєте мою руку, пані Форман.
Я дуже хочу, щоб ти дав вам шанс.
Усе сильніше.
Я відкриваю чимало банок із майонезом.
На промежину сіла муха, і я думаю, чи варто бити.
Чорт. Вона полетіла.
Мабуть, це на краще.
-Де Ґвен? -Та десь пішла.
Не хочу їхати, не попрощавшись із нею.
Я перегнула палицю.
Це мій перший розрив, і я погано з цим справляюся.
Так, це відстій.
У перший розрив здавалося, ніби серце вирвали через дупу й…
А найгірше те, що всі погодилися з Джеєм.
Не всі.
Слухай, я був між двох вогнів, бо Джей мій бро, але я згоден з тобою.
-Справді? -Так.
А потім Ніккі заговорила про життя нарізно,
і мені стало страшно, що серце знову вирвуть через дупу.
Та ну. Така вже вона є.
Знаю. Просто хочу, щоб інколи вона не була такою…
-Боже, я й слова не доберу. -Практичною?
Круто. Ми придумали нове слово.
Дякую, що розповів усе це, Нейте.
Круто, що є ще один безнадійний романтик.
Так. Адже що сильніше за кохання?
Хіба що блискавка. І все.
Так. Якщо двом людям судилося бути разом, то вони здолають будь-що.
Точно.
Знаєш, яке це щастя — знайти таку особливу людину?
Ту, з якою тобі комфортно?
-Ту, з якою можна поговорити. -З якою легко.
-Так. Ту, яка… -Тебе розуміє?
-Ага. -Ага.
Якого біса?!
-Леє?! -Ґвен?!
-Нейте?! -Ґвен?!
Муха сіла на причандали.
Як же цей Фентон мене бісить.
Але я хочу бути опорою для Шеррі.
Яка драма. Так, дамо?
А хто ти?
Гадаю, він шпекає маму Ґвен.
Так.
Так, шпекаю.
А ми тільки-но роздмухали полум'я в наших стосунках.
А Фентон усе сплюндрував.
Поплачмо.
Вибач. З каменю воду не добудеш.
Не буде з вас двох пуття.
Мені бракує однодумців.
Може, це життя навіть не має значення?
Може, нас тут навіть немає.
Чи ні. Може, я тут, а ви ні.
Агов?
Капець.
Я оце забула, чому щойно сміялася.
Хіба не смішно?
Чуваче, мені вже вривається терпець.
Зроби вже це з нею.
Адже немає нічого прекраснішого
за двох людей, що ідеально підходять одна одній, як…
Ну, як ці дві чипсини.
Як вони це роблять?
І це все?
Я маю відпустити свою образу на Фентона, щоб налагодити стосунки із Шеррі.
Фезе, що ти тут робиш?
Донна? Як же добре. Стара банда на місці.
Ходімо на свіже повітря.
Донно. Не можу.
Ерік — мій ліпший друг.
-Як? -Не знаю.
-Нащо? -Не знаю.
Він ліпший друг Джея. Він хлопець Ніккі.
І твій брат.
Це дуже погано.
Чого ржеш?
Вибач. Я згадала, як ми вперше сюди прийшли.
Ти ще не куштувала пива. Нікого не цілувала.
І все не затикалася про дискусійний клуб.
Я була ботаном.
Але тепер глянь на себе. Ти носійка хаосу. Я в захваті.
Ґвен, що мені тепер робити?
А тут немає чого робити.
Ти не поцілувала Нейта. І нічого не винна Джею.
Тож просто повертайся в Чикаго.
І дзвони мені кожного довбаного дня.
Ми будемо бачитися за нагоди.
А потім повертайся наступного літа, і все повторимо.
Гарний план.
Зачекай. У мене дещо для тебе є.
Хочеш порушити ще один закон?
У цю мить — чому б і ні?
Не знаю, що ти сказав Фентону, та він угамував свій запал.
Він прибирає те дерево, а ще пообіцяв переробити ванну.
Ти мені подобаєшся, тож я відкинув его та запропонував йому мирну угоду.
Що ж, я відідрав ту берізку, як слід.
Гадаю, я вже можу це зняти.
Зроби фото. І дивися, скільки хоч.
Це волосся від собачого грумера.
Я виграв.
Дякую, що виручив мене, Фезе.
Бо інші хлопці кинули б мене в біді.
Мене розчулює, коли ти так кажеш.
І ці емоції проникають у мої штани.
Моє тіло — суцільні пазли.
То ходімо в спальню та складімо їх докупи.
Я сподівався на секс, але…
Нехай. Зробимо, як схочеш.
-Дякую за все, дідусю. -Ходи сюди, дитино.
Радий був приймати тебе в гостях.
Тебе.
Але скажи друзям, що за твоєї відсутності їм не можна стирчати в підвалі.
Моя черга!
Я люблю тебе, сонце.
Скажи друзям, що підвал їхній, навіть коли ти поїдеш.
Дякую, бабусю. Я теж тебе люблю.
Добре.
Діду, зараз задушить!
Кітті.
Вона здається.
Привіт.
Нам немає про що говорити. Нічого ж не було.
Звісно.
Справді?
-Ні, таки щось було. -Так, це точно було щось.
Леє!
Радий, що зловив тебе перед від'їздом.
-Привіт, бро. -Нічого.
Що ти тут робиш?
Я займався самоаналізом, а ще карате
і зрозумів, що помилився.
Я не готовий здатися.
І хоч я був придурком, та якщо ти даси мені другий шанс, Леє,
я щодня буду спокутувати свою провину.
Джею, це так мило, я…
Просто я трохи заплуталася.
Може, це допоможе.
А непогано вийшло.
Ґвен.
Вона подзвонить із Чикаго.
-Або я подзвоню. -Добре, іди вже.
Гаразд, Ле-Ле. Прощайся, і будемо їхати.
-Подзвони, щойно приїдеш. -Треба чимало обговорити.
Посміхніться.
Це останнє фото. Я своє діло зробила.
Мені дуже шкода.
-Що? -Нічого.
Сідай у машину.
Я дуже за нею сумуватиму.
Я теж.
Не буду.
Леє, ні!
Усе гаразд, друже.
Повертайся, Леє! Повертайся!
ЛЕЯ І ҐВЕН 1995
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна