Копи зупинили через 20 хв після того, як ми подарували «Вісту Крузер»?
Хто б міг таке провернути?
Лиш злий геній без клепки в голові.
Келсо.
Проблеми наступають їм на п'яти.
Вони ніби ті тропічні жаби.
Кольорові й гарні,
та якщо лизнеш їх — злізе вся шкіра, і ти даси дуба.
Вибачте, але, може, зробимо паузу?
Хіба не мило, що ми тримаємося за руки?
Це нарешті сталося.
Діду, знаю, це погано, але нас зупинили лише тому,
що на авто були номерні знаки 1980 року.
Так і є, пане Формане.
Шукаючи винних, спершу глянь, чи немає колоди у твоєму оці.
Я стримуюся, щоб не дати тобі колодою копняка.
Не можна йому давати такі козирі.
Знаю, почали ми не дуже, але дайте мені шанс.
Колись ця жаба перетвориться на метелика.
Що довше стою, то дурніше почуваюся.
Я відлучаю тебе від цього дому. Забирайся.
Що? Ні!
Сонечко. Ану, відпусти цю жабу.
Раз, два, три, чотири
Наше місце туси те саме
І щотижня щось трапляється з нами
Що ще робити? Лиш ляси з тобою точити
У нас усе кльово
ШОУ 90-Х
Привіт, Вісконсине!
Людина-глечик?
Таке татуювання ти хочеш?
Головне — не заморочуватися.
Місію виконано.
Джею, сумую за тобою, і шкода, що ти не зависаєш із нами.
Ґвен і Оззі базікають.
Ніккі жує гумку.
А Нейт поправляє причандали.
Треба ще пудри, зайчику.
Літо — найгірший час для причандалів.
Можна я побалакаю?
Та приходь уже, бро.
Леїна ба в стоматолога. Ред в автоінспекції.
Чорт. І я скучив.
-Він уже йде. -Правда?
Тоді поголю під пахвами.
Що?
Це була Ніккі. Бувай.
Ґвен. Допоможи мені.
Хлопець, день перший.
Я вже теж піду.
За 20 хв зустріч із репетитором.
Знову з ним?
Але ти й так розумна. Допомогла мені злізти з батута.
Зайчику, я маю скласти іспити в хороший коледж, вилікувати хворобу
і стали лицем марок, що лизатимуть мої вороги.
Вона постійно тусить із репетитором.
А хтось ревнує?
Ні, а от я — так.
Просто вона весь час із цим хлопцем.
Думаєш, є про що хвилюватися?
Важко відповісти, не знаючи його, але знаючи тебе,
можливо.
Скажи, так?
Якщо нервуєш, перевірмо цього хлопця.
Ні, я маю їй довіряти.
Нейте, я дивлюся купу ток-шоу, звідки дізнався дві речі.
Люди зраджують.
Раз дала, буде і два.
Яка я тобі рада.
Усе буде добре. Зроби три кроки вперед.
Ні. А якщо Ред прийде?
Він поводиться розумно, Ґвен.
Розумний, сексапільний і хоробрий.
Чого б це я боявся чийогось діда.
Дідько! Я лиш хотіла пройти повз,
а не вичавити з усіх шоколадні цукерки.
Вітаю, пані Ранк. Вибачте, ба не вдома.
Знаю. Я забираю її від лікаря, бо вона буде обдовбана.
Та спершу зайшла сюди, щоб затаритися продуктами.
Це куди простіше, ніж іти в магазин.
Мам!
Захопи мені йогурти.
Ох цей початок стосунків,
коли він пускає шептунів лиш надворі.
Джею, заходь уже.
-Я так за тобою скучив. -І я скучила.
Він що, повернувся з Іраку?
Вони були нарізно день. Її дід відлучив його від дому.
Схоже, Ред така сама злюка, як мій батько.
Він ніколи не вірив у мене.
Іноді я думаю, що тому я так і лажаю.
Ні.
Це мило, але, гадаю, так і є.
Я про те, що дорослі мають бути поблажливіші.
Адже обкладати дітей правилами — це не вихід.
То ти даси згоду на моє тату?
Вибач, люба.
Я не проти помилок, крім безповоротних.
Тату, діти і їзда в нетверезому стані — нечестива трійця.
А хіба стоматолог тут не за рогом?
Джею, може, заберемо мою бабусю?
Знаю, що це не найсексуальніші мої слова,
та тоді дід дасть мені копняка.
Але так ти покажеш, що відповідальний.
Ага, а поза тим покажеш Реду,
що годі йому тебе засуджувати.
Адже через це ти досі почуваєшся жалюгідною, зневаженою
і поганою мамою.
Здається, останнє було не про нас.
Треба щось спробувати.
Не позичите машину?
Не хочу ставати між вами й дідом.
-Ми її заправимо. -Тримайте ключі.
Я лишуся тут, закінчу з покупками.
Знаю, ти нервуєш,
але ми лиш заберемо мою милу обдовбану бабцю.
Твоя черга!
Щось Бродвейське
Стариганам подобається ця пісня!
І завіса!
Ґвен, годі її під'юджувати!
Але ж це весело.
Та й вона під кайфом.
Бабусю, та заспокойся ти вже.
Фу!
-Так. Фу! -Фу!
-Чекай. Ми проїхали тату-салон. Зупини! -Забудь, Ґвен.
Моє єдине завдання — завезти її додому. Ясно? Я не зупинятимуся.
Червоне світло!
Та ну.
Це мій шанс.
Твоя ба під кайфом. Вона підпише згоду.
Згодні, пані Форман? Хочете, щоб я зробила тату?
Так. А потім ми вкрадемо човна і гайнемо у Вегас.
Ні. Ми їдемо додому, кладемо ба спати,
чим покажемо діду, що Джей — відповідальна людина.
-Угадай хто? -Боже!
Ми швиденько.
Па-па, ботани.
Нік?
Що?!
Ти?! Тут?!
Тобто, ого!
Зараз? Як? Що? Дивина.
Я ж казала, що буду тут.
Точно, з репетитором.
Я вже й забув про нього. А де він?
А, Тревор. Он він іде.
Ні фіга собі.
Треворе, це мій бойфренд Нейт.
«Бойфренд?»
Я «чолофренд». На лиці в мене не росте волосся,
зате від поясу до низу все вкрите мохом.
А я Оззі.
Педіатр каже, що я доросту до метра вісімдесяти.
Я чимало про тебе чув.
Ти у футбольній команді?
Ага, та яка це гра
без таких уболівальників, як ти. Тож…
Ну, Тревор отримав футбольну стипендію в Нотр-Дамі.
Хоч це зайве. Його тато — конгресмен.
Боже, благослови Америку.
Ну, це весело.
І нормально.
Дякую, що зайшли, але я маю навчатися.
О так. У нас теж сьогодні купа справ.
В Оззі захворіла ящірка, тож я допомагатиму з пігулками.
Їх пхають у дупу.
Ясно, добре.
Радий знайомству, Нейте. Оззі.
Мені 25.
Тобі капець.
Чого вони так довго?
Ми сказали це одночасно. Які ж ми милі.
Я зараз це не сприймаю.
Якщо дід приїде раніше…
-Він нас приб'є. -Приб'є.
Згоден, це було мило.
Нарешті.
-Показуй. -Я відмовилася.
У чергу влізла пані, а чекати довго.
Я набила татуювання!
У Вегас!
То я мав рацію.
Цей чувак Тревор хоче увести Ніккі.
Навряд йому треба сильно старатися.
І як мені врятувати наші стосунки?
Він сексі. Він розумний. А ще не винен Ніккі 70 баксів.
Придумав.
Я надеру йому зад. Точняк!
-Ти будеш типом «покличмо його». -Ким?
Героєм будь-якого ток-шоу.
Ведучий каже: «Покличмо його».
І всі йому фукають.
А він потім каже: «Ви мене не знаєте».
Ти що, ніколи не бачив ток-шоу?
ОЗЗІ
Оззі!
З поверненням!
Сьогодні у нас у гостях Ніккі й Тревор.
Вони практично ідеальна пара,
але дехто з цим не згоден.
Покличмо його.
Фу!
Гей. Ви мене не знаєте.
Нейте.
Може, розкажеш, що тебе так засмутило?
Це моя дівчина, яка тепер треться з цим мудаком,
бо я вже, бачте, її не вартий.
Ніккі?
З Нейтом усе норм, але Тревор збуджує мій розум і моє тіло.
І, і те? Це ж неможливо.
Не для мене.
Нейте, припини.
Мені набридло грати в ігри. Нік, ти маєш зробити вибір.
Він? Або я?
О, тоді він.
Цей хлопець?!
Ти його не знаєш.
-Заткніться. Ви мене не знаєте! -Фу!
Ніхто тебе не знає.
Годі це казати.
ОЗЗІ
Слід поговорити з Ніккі.
-І що ти їй скажеш? -Стає все дивніше, чуваче.
Ми скоро повернемося.
Татуювання?!
Я й водостійкою тушшю не фарбуюся.
Ред мене вб'є.
Ґвен.
Знаю. Та я хоча б не дала їй набити колючий дріт, як у лярви.
Тож, будь ласка.
Бабусю, мені дуже шкода. Нічого з цього не мало статися.
І ти ще готуєш вечерю?
Так я відходжу від стресу через те, що отямилася з клятим татуюванням.
Що у вас сталося?
Яйця скінчилися? Бо я тут ні до чого.
Глянь, що сталося в стоматолога.
Сто чортів в печінку!
Я чула, що вони обмацують, коли вирубаєшся, та це вже край.
Моя мати перевернулася б у труні,
якби ми не розвіяли її прах
на стоянці кафе «Сіззлер» біля її церкви.
Ти теж набила?
Бо всі вуха продзижчала про тату.
Ні, ти ж заборонила, а я завжди тебе слухаю.
Добре. Бо це квиток в один кінець — місто лярв.
Вибач.
Це точно не можна ніяк вивести?
Може, є якийсь спеціальний крем абощо?
Якби такий був, то Фред Флінстоун не серфив би
на моєму стегні.
Це Ред. Господи, що ж він подумає?
Боже, він збіситься.
Буде тупцяти, забере мої кишенькові гроші.
Вибачте. Мені тато згадався.
Тікай звідси.
Ні, ти не візьмеш усю провину на себе.
Супер. Якщо він зізнається, я валю.
Чекай-но.
Візьми це. У нас мало свіжих продуктів.
Не показуй руку,
доки не вигадаємо, як сказати.
У мене немає таємниць від чоловіка. Він людина розсудлива.
Унизу, у пеклі, здавна є маленька кімната,
де диявол вивергає полум'я тобі в рота.
Це Департамент автотранспорту.
Як твій день, люба?
Ну, усе було…
Усе було чудово.
Без якихось диких пригод.
А що він тут робить?
Він приніс бабусі курку. Зі свого саду.
Так.
Я готувала вечерю.
Мені треба було туди залізти.
О так.
Оце буде смакота.
Може, дістанеш руку з курки?
Ні.
Піду розвішу білизну.
Я страшенно розчарований.
Усіма вами.
Та особливо тобою, малий Келсо.
Минулого разу я помилився.
Ти навіть копняка не вартий.
Ти ж навіть не дав йому шансу.
Ти зненавидів його просто через прізвище.
Це несправедливо.
Саме тому мені й весело.
Леє, він має рацію.
Це моя провина, сер. Я був за кермом.
Слухайте, я не пишаюся тим, що сталося,
але вірю, що завдяки помилкам ми стаємо тими чоловіками, якими є.
А я хочу стати чоловіком, гідним вашої онуки.
-Забирайся. -Уже йду.
А ти марш у кімнату.
Реде, не думаєш, що ти надто суворий?
Так, вони наламали дров, але ж усі цілі.
Моя дружина вкрита татуюваннями, ніби відбуває термін у Райкерсі.
Мені починає подобається.
Я наче Різзо з «Бріоліну».
Усе, про що я тебе просив, — просто підвезти Кітті додому.
Але ти звалила це все на дітей і перетворила на цирк.
Як і все у своєму житті.
А знаєш що?
Пішов ти.
Яке ж ти патякало.
Знаєш, скільки років на мене кричали,
вдовбуючи, що я облажалася?
Можеш мене не поважати, адже я нарешті стала поважати себе.
І я більше не мушу тут стояти, доки ти на мене кричиш.
І дякую, що так і не навчив мене їздити на велосипеді.
Я що, схожий на її батька?
Я принесла смаколик.
-Що з нею не так? -О, Реде.
Лея — підліток.
Їй у голову б'ють гормони й приходять погані рішення.
Я говорив про Шеррі.
Їй теж у голову б'ють гормони й приходять погані рішення.
Ну…
Якщо в неї проблеми з батьком, то най іде та вищить на нього.
Так.
Погано, коли люди звинувачують тебе в чужих проблемах.
Що?
Джей не його батько.
Він міг утекти й змусити Лею взяти всю провину на себе.
Але він заступився за неї та взяв відповідальність.
Майкл Келсо так би не вчинив.
Майкл Келсо приклеївся до нашого холодильника.
Гадаю, ти ставиш низьку планку.
Слухай, Реде. Я теж винна.
Лея має рацію.
Ми ніколи не давали Джею шанс.
Я знаю цей звук. Це значить, що ти починаєш змінювати думку.
Доки ти відкритий до інших поглядів…
Ти ненавидиш це?
Ну, насправді це навіть якась авантюра.
Я знаю, про що ти подумав.
Так.
Так!
Привіт, зайчику.
Ти в порядку?
Ти не сказав моїм сідничкам: «Привіт, панянки».
Нік, я сам не свій через нас.
-Ти постійно з цим Тревором… -Тревором?
Нейте, між мною і Тревором нічого немає.
Я ж не люблю гору м'язів.
Не знаю, як це сприймати, але…
Річ не лише в ньому. А й у всьому іншому.
Іспитах, навчанні.
Я боюся, що ти мене покинеш.
Коледж не означає, що я тебе кину.
Я йду в коледж, щоб мати майбутнє.
А я в ньому є?
Майбутнє ще непевне.
Немає долі, крім тієї, що творимо ми.
Сексі й цитує «Термінатора 2».
Не уявляю, як це — бути без тебе.
Скажи, що завжди будемо разом.
Гей, ходи сюди.
Зайчику, я не знаю, що буде. Я лиш знаю, що люблю тебе.
І цього досить.
Так.
-Тобі краще? -Так.
Привіт, панянки.
Гаразд, я мушу йти додому на вечерю.
-Ти точно в порядку? -Ага.
-Так, звісно. -Добре.
НАХАБА
Привіт.
Слухай, дитино. Я тут подумав.
Якщо хочеш зустрічатися з цим хлопцем Келсо,
я дам йому шанс.
Справді?
Але будь обережна. Жодних поїздок із вітерцем.
І йому заборонено бувати у твоїй кімнаті. Згодна?
Ще б пак. Я все розповім Джею при зустрічі.
Ага.
Уже йду.
-Бувай. -Бувай.
Я говорила з Кітті та маю сказати,
що ти не мій батько.
По-перше, ти живий.
По-друге, не мудак.
То ми зібралися теревені розводити або вчитися?
Тож як ми й тренувалися.
Я вмію балансувати,
адже не раз ішла додому п'яною на підборах.
У мене виходить!
Гаразд, ось так. Тепер розвертайся.
А виходить.
Молодець.
-Тепер гальмуй. Так, гальмуй. -Гей!
Яке дурбецало!
Не хвилюйся. Я в порядку.
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна