АНГЛІЇ
КОНЦЕНТРАЦІЙНИЙ ТАБІР ЗАКСЕНГАУЗЕН НІМЕЧЧИНА
БАНК АНГЛІЇ
У 1940 РОЦІ НАЦИСТСЬКИЙ УРЯД ВИПУСТИВ СОТНІ МІЛЬЙОНІВ ФУНТІВ
ФАЛЬШИВИХ ГРОШЕЙ.
БУЛО СТВОРЕНО ПЛАН, ЩОБ ВОНИ ПОТРАПИЛИ ДО ВЕЛИКОЇ БРИТАНІЇ —
ОСТАННЬОЇ КРАЇНИ В ЗАХІДНІЙ ЄВРОПІ, ЯКА ЩЕ ВИТРИМУВАЛА НАВАЛУ ФАШИЗМУ.
ТАКЕ ВЛИВАННЯ ГРОШЕЙ ЗАХЛЕСНУЛО Б БАНКІВСЬКУ СИСТЕМУ,
ЗРУЙНУВАЛО Б ЕКОНОМІКУ Й ДОПОМОГЛО Б НІМЕЧЧИНІ ВИГРАТИ ВІЙНУ.
Хайль, курва, Гітлер.
19 ЛИСТОПАДА 1940 РОКУ
БІРМІНГЕМСЬКИЙ АРСЕНАЛ АНГЛІЯ
Леді, для нас запалюють феєрверки.
- Добраніч, дівчата. - До ранку, товаришки.
- Побачимося. - Добрий вечір.
Як ти, Сіде?
Зроби нам чаю, золотце, гаразд?
- Де ти була? - Добрий вечір усім.
Сідай. Ми тобі місце залишили.
Гаразд, леді. Аґнес тут.
Привіт.
З днем народження тебе
Приєднуйтеся.
З днем народження тебе
Погляньте.
-З днем народження, люба Аґнес - Яка краса.
Дякую всім.
З днем народження тебе
ГОСТРІ КАРТУЗИ
БЕЗСМЕРТНИЙ
Бачив вночі заграву над пагорбами, Томе?
У Бірмінгемі пекло.
Ударили по Смолл-Гіту, Томе.
Це твій дім.
Який жах.
Уночі циганська родина, яка тікала від бомб,
прорізала паркан і потрапила на нашу землю.
То прожени їх.
Це родина Палмерів, Томмі.
Відомі відьми, ворожки, хіромантки.
Я не хочу нікого бачити біля цього дому. Навіть цікавих осіб.
Але якщо я їх проганятиму,
я б не хотів, щоб хтось із них мене прокляв, Томе.
Ти вже проклятий, друже.
Проклятий бути останньою людиною на Землі, що працює на мене.
Коли я був там,
одна з жінок Палмерів упізнала мене з давніх часів.
Вона запитала, чи знаю я, що з Томмі Шелбі.
Леді назвала тебе «ром баро»,
королем усіх циган.
Яким же я був королем?
Таким королем, яким ти й досі є для циган, Томе.
Що ти їй сказав?
Я сказав: «Наскільки мені відомо,
знаменитий гангстер Томмі Шелбі
відійшов від цього світу.
Він пише книгу».
Відчепися.
«Я не сам, коли сам.
Духи являються мені.
Моя померла донька Рубі грається в саду.
Я знайшов її шарфик на гілці…
Я ЗНАЙШОВ ЇЇ ШАРФИК НА ГІЛЦІ
…де раніше ніякого шарфика не було.
Він ніяк інакше не міг туди потрапити.
І тепер він лежить переді мною
на моєму столі».
Я знову бачив Рубі.
АРТУР ШЕЛБІ 14 БЕРЕЗНЯ 1895 — 2 ГРУДНЯ 1938
У ХОЛОДНУ ЗИМНЮ ПОРУ
Було б боягузтвом сказати,
що це все уява.
Бо це не так, Артуре.
Мене по-всякому можна назвати,
але не боягузом.
Томе? До тебе гостя.
Це твоя сестра. Вона дзвонила тобі з телефону-автомата,
щоб сказати, що вона приїде до тебе, хай що ти скажеш.
Вона сказала, що має погані новини, Томе.
Вона біля воріт. Пустити її?
Ні. Я сам піду до неї.
Та заради бога, впусти її, Томе. Це ж твоя сестра.
Артуре.
Що за погані новини?
Вчора вночі завод BSA зазнав прямого влучання.
Усі з нічної зміни на артилерійському складі загинули.
Тепер ти їхня депутатка.
Їм депутатка не потрібна.
Вони моляться Христу й тобі.
І ніхто з вас не відповідає на молитви.
У мене своя війна, Адо.
І вона в моїй голові.
Знаєш, Томмі, у тебе є родина, і це не привиди.
Коли ти говорив зі своїми синами?
Я переглядаю все.
Усе.
Я ніколи не був батьком, Адо.
Я був формою правління.
Я більше не вірю в жодне правління.
Я говорила з…
Я говорила з Чарльзом. Він на передовій у Північній Африці.
- Ти взагалі радіо слухаєш? - У мене немає радіо.
А твій інший син,
твій циганський син,
керує «Гострими картузами», наче знову 1919 рік.
Гірше, ніж ви з Артуром колись.
Тоді це дуже погано.
Томмі, ти мусиш поїхати зі мною.
Сказати кілька слів над могилами загиблих
і поговорити із сином, поки його не повісили за законом
або не лінчували люди.
Адо.
Я бачу видіння.
Так, ти завжди бачив.
Але відколи Артур помер…
Відколи Артур помер…
Відколи Артур помер,
ніби двері в моїй голові зірвало з петель.
Я не можу їх зачинити.
БІРМІНГЕМСЬКИЙ АРСЕНАЛ
Хлопці, «Гострі картузи» тут.
Що робитимемо?
ПОЛІЦІЯ
«Гострі картузи» робитимуть усе, що захочуть.
Так!
Ось так. Чудово.
Ви не маєте права.
Ви, курва, не маєте права.
Зброя на цьому складі для передової.
Ми дозволимо їм це?
Вас треба заарештувати.
Мені начхати, хто ви такі.
Ми добровільні спеціальні констеблі,
зареєстровані сьогодні вранці моїм добрим другом,
начальником поліції Бірмінгема.
Ось хто ми такі.
Ви просто дозволите їм забрати цю зброю?
Кожен, хто заважатиме нам виконувати законний обов'язок,
буде ідентифікований. Його дім знайдуть,
а його родину поб'ють.
За наказом «Гострих картузів».
Ви, «Гострі картузи»,
можете лякати головного констебля,
але мене ви не налякаєте.
На попередній війні я бачив гірші речі, ніж ви можете уявити.
Ти дуже хоробра людина.
Дуже хоробра.
Але дуже дурна.
Лежи.
Агов.
Тихше. Агов.
Агов.
Ти вів свою війну у Фландрії, старий.
Не воюй зі мною, курва.
Гаразд.
- Ходімо. - Готові?
Нехай знає своє місце.
- Сволота! - Агов.
Що?
Хапай усі «Стени», «Браунінги»
і весь динаміт, скільки зможеш узяти.
І гарний новий блискучий пістолет для мене.
Чого ти чекаєш, Дюку?
Неприємностей.
Можливостей.
Гаразд.
Ходімо.
Німецькі літаки здійснили кілька атак на Велику Британію вчора вночі.
Нальоти, що тривали до світанку, відбувалися по всій країні.
Бірмінгем у вогні!
Ворожі літаки помічено на південному узбережжі…
Влучення у завод BSA!
…на північному заході й по всій столиці.
Серед уражених районів Бірмінгем постраждав найбільше,
майже неможливо уявити ту пожежу…
Завод BSA огородили.
Але можна покласти квіти, поговорити з родичами.
Гаразд.
Мамо. Годі.
Ну, вони хочуть Томмі,
а дістають мене.
Просто не загострюй.
Ти насмілилася показати обличчя, Адо Шелбі.
Це твої, курва, «Гострі картузи» зробили.
«ГАРНІЗОН»
Виходьте, хлопці.
Ось так.
Хлопаки.
Усе гаразд, хлопці?
Дюку, там якийсь тип із Лондона. Він у вітальні.
Я сказав дітям не чіпати його авто.
Містере Шелбі.
Корабель пристане
у Ліверпулі.
Ось.
Можете залишити собі.
Щойно надрукована фальшива п'ятифунтова банкнота.
- Таких іще повно. - Скільки ще?
Триста п'ятдесят мільйонів фунтів.
Моє завдання — влити ці гроші в британську економіку
за допомогою організованих злочинних банд.
Тож «Гострі картузи» отримають 20 відсотків.
Це
70 мільйонів фунтів на ваш розсуд.
Але готуйтеся до анархії, що настане потім.
Я готовий.
Так.
Очевидно, Берлін би значно більше волів,
якби я розмовляв із вашим батьком.
Справді?
Тепер я керую.
Дюку?
Дюк.
Дюку.
Ну, якщо ви керуєте,
мені треба знати, що ви готові
взяти участь у зраді,
яка вирішить цю війну для Німеччини.
Світу начхати на мене.
А мені начхати на світ.
То у вас немає відданості?
Немає меж, які ви не перейдете?
Вам пощастило мене знайти. Так.
Гаразд.
Ну…
Уночі, коли падатимуть бомби, вам доведеться це довести.
Джонні!
ІДИ ЗА ВІДЧИНЕНИМИ ВІКНАМИ
«Я завдав болю своїм братам,
здебільшого Артуру, звірові на ланцюгу».
До мене ніхто не приходить.
Агов.
Я щойно відчинила вікна, щоб випустити частину духів.
Я тут, щоб передати повідомлення для ром баро.
Мені сказали, що ти щось пишеш.
Ні, чорт забирай.
Ти думаєш, що знаєш мене.
У моєму обличчі ти бачиш мою сестру-близнючку.
Хоча вона давно померла,
я досі з нею розмовляю.
У снах.
Під час сеансів.
Вона хотіла, щоб я передала тобі повідомлення.
У тебе легко проникнути,
як і у твій дім.
Тебе легко зламати, якщо мати правильний ключ.
Твою сестру
звали Зельдою?
Так. Я — Кауло Чірікло.
- Ромською це означає «чорний дрізд». -«Чорний дрізд».
Ти досі знаєш мову.
Це допоможе.
То ти…
Ти спав із моєю сестрою.
Циганський ярмарок у Стоу, 1914 рік.
Вона народила від тебе дитину, Дюка.
Я знаю все про ту дитину й про чоловіка, яким він став.
Я залишив йому королівство.
Ні, ти покинув своє королівство та свого сина.
Він не був готовий.
Якщо йому потрібні гроші,
я дав йому достатньо. Чуєш?
Якщо він у біді, у мене власної біди досить.
Я знаю про твою біду, містере Шелбі.
Не думаю, що ти зможеш виписатися з неї.
Ти живеш у домі, повному привидів.
Людей, які померли через тебе.
Ти досі не передала свого повідомлення.
Твій син у біді.
Він працює зі злими людьми.
Людьми, які радо знищили б наших людей. Циганських людей.
Я більше не займаюся такою роботою.
Якщо ти погодишся повернутися й урятувати сина,
ми із сестрою допоможемо тобі знайти спокій.
Я бачив відчинені двері й вікна.
Якого біса?
Не стріляй, містере Доґсе.
Думаю, по лінії Лі ми з тобою двоюрідні брат і сестра?
Джонні, а чому б тобі не посмажити тих двох голубів, що ти сьогодні підстрелив?
У нас гостя.
У нас що?
Та жінка — королева циган Палмерів.
Ти це розумієш, правда ж, Томе?
Вона проводить сеанси для жінок, які втратили синів і чоловіків на війні.
Вона заробляє гроші на їхньому горі.
Голосами, стукотом по столах та плазмою.
Ектоплазмою.
Не дозволяй їй використовувати твоє горе, Томе.
Соціалістка, що пахне як світська левиця.
Тітко Адо.
Я щойно була на заводі BSA.
О. Вчорашні нальоти.
Так. Думав, ми допоможемо їм.
Тут зараз багато охочих «позичити».
- Що на подвір'ї роблять свині? - Бійню у Вулвергемптоні бомбили.
Я подумав забрати свиней, поки хлопці з Блек-Кантрі не встигли.
Битись із сусідами через свиней?
Я ще й медичну допомогу надаю
тим, хто шокований і в горі.
Війна й морфін.
Це ніби…
Ніби брат і сестра. Запитай мого тата.
Це морфін, украдений із лікарні королеви Єлизавети.
- Я мала б на тебе донести. - Кому, га?
Кому?
Артур мертвий.
Поллі мертва.
Єремія мертвий.
А мій тато. Ну, мій тато…
Він геть збожеволів.
Тож залишилася тільки ти.
А в тебе купа порожніх погроз.
У тебе такий вигляд, Дюку,
як у твого тата.
Але те, чого в тебе немає, тебе й погубить.
І що ж це?
Коли твій спосіб життя тебе вб'є,
коли твоя труна горітиме, ніхто не стоятиме в диму.
Буде тільки дим.
Те, чого в тебе немає, Дюку, —
це родина.
Її ніколи й не було.
Ніколи, курва, не було.
Я скажу тобі, що в мене є.
Щось значно більше, ніж усе, що мій бісів тато колись робив.
І це роблю я.
Тпру.
Керлі, розвантажимо вранці, коли сніг пройде.
Іди погрійся.
Після того, що ми сьогодні бачили на BSA, я не зігріюся, Чарлі.
Ні.
Що? Вибори якісь?
Бо якщо так, знай, ти маєш мій голос.
Чарлі, сьогодні вранці Дюк украв зброю з державного арсеналу.
А начальник поліції Бірмінгема
дав йому письмовий дозвіл це зробити.
Завтра я йду до військової поліції на Монтаґю-стріт.
Ох, Адо.
Були свідки пограбування, які клали квіти.
Я деяких упізнала.
Потрібні свідчення.
З тобою не говоритимуть.
Мені просто потрібні їхні адреси, Чарлі.
Для твого ж блага, Адо.
Лише одна людина може зупинити Дюка Шелбі.
І ця людина пише кляту книгу.
«У 1914 році
ми з братом Артуром
записалися до бригади підкопників.
Глиняні копачі,
які рили шлях до ворожої передової.
ШАТО ЛАВІЛЬ 1914 РОКУ БОРДО
Там унизу мене мучили кошмари.
Я повернувся додому,
але приніс війну у своїй голові.
І частина мене досі похована.
У ХОЛОДНУ ЗИМНЮ ПОРУ
Стражденна душа,
що блукає на межі життя й смерті,
звідки немає виходу».
Де ти, у біса, взяла той шарфик?
Я пішла погуляти. Я…
Я знайшла його на могилі.
Ось.
На могилі твого брата.
Я чула на ярмарках і весіллях,
що він наклав на себе руки.
Усі ці думки
і тексти про це…
Сідай. Треба поїсти, поки не захололо.
Але чи можеш ти побачити це
на власні очі?
Я іноді позичаю тіло своєї сестри,
ніби стару сукню.
Я попросила Кауло залишити мене з тобою наодинці.
Це я,
Зельда.
Тож вистава почалася.
Віра то приходить, то йде.
Це не має значення.
Але якщо допоможе,
цей шарфик належить твоїй дочці Рубі.
Вона сказала, що залишила його тобі на гілці.
Тож я пішла на могилу твого брата й поговорила з ним.
Ти сказав йому, що було б боягузтвом
вірити, що все це уява.
Я не хочу тебе лякати.
Мені треба з тобою поговорити.
Що ще мій брат тобі сказав?
Я розповім тобі, що ще він сказав,
якщо ти погодишся допомогти нашому синові.
Хай там що,
я не можу йому допомогти.
Я не можу йому допомогти.
Бо я вже не та людина.
Тоді я допоможу тобі знову стати тією людиною.
Я поверну тебе туди,
де все почалося.
Треба тебе розбудити.
І не словами.
А
іншим сеансом.
Пам'ятаєш, як ми були на ярмарку?
Як ми лягли під ліщиною?
Як сховалися від світу?
Того дня ми зачали Дюка.
Згадай.
А потім повернися у цей світ.
ГРОМАДСЬКЕ УКРИТТЯ
Сьогодні вранці було пограбування.
Дюк Шелбі викрав зброю із заводу BSA.
Були свідки.
Я впізнаю обличчя деяких людей, які там були.
Мені потрібні люди, які свідчитимуть мені як вашій депутатці.
Є спосіб його зупинити.
Вип'єте?
Ні, дякую.
Це Вірджил.
Він заступник голови Британської фашистської ліги.
Я допомагатиму розподіляти кошти нашим партнерам по всій країні.
Я маю вирішити, чи можемо ми працювати з вашою організацією.
Тож у Вірджила є до вас кілька запитань.
- Як ви заберете готівку? - Домовлюся про три вугільні баржі.
Вантажівки, що виїжджають із доків, перевіряються, а баржі просто йдуть.
- Ви провели дослідження. - Так.
А люди, які нададуть баржі — мої родичі.
Це і добре, і погано.
А якщо вони відмовлять?
Вони не відмовлять.
Ми просимо вас взяти у володіння 70 мільйонів фунтів, містере Шелбі.
Мені потрібна впевненість.
Я розумію, у циган є правила щодо родини.
Випадковості крові мене не турбують.
До того ж, мені сказали, що в мене немає родини.
Гаразд.
Отже, у вас є план.
А це означає, що тепер усе залежить від вашого характеру.
Сьогодні я вам подзвонив і сказав правду
про нашого друга Вірджила, чи не так?
Саме так.
А яку правду ви сказали йому про мене?
Учора вночі зі мною зв'язалися з Берліна
і надали важливу розвідувальну інформацію.
Яку інформацію?
Вони сказали, що ви розмовляли зі своєю коханкою
і що вам більше не можна довіряти.
Я говорив із тією жінкою,
вона підтвердила те, що мені сказали.
Вона була приємною жінкою.
Так шкода!
Про що ти, курва, говориш?
Ні!
Ні, давай іще раз.
Що?
- Іще раз. - Він, у біса, мертвий.
Ні, не мертвий. Повір мені. Іще раз.
- Так? - Хороший хлопчик.
Клята тварина.
Усе глибше ти поринатимеш у кров,
поки не опинишся на глибині,
а тоді муситимеш навчитися в ній плавати.
Командир сказав мені це ще в 1914 році.
Він уже мертвий.
Випий.
Не тримав язика за зубами.
Це та впевненість вищого класу, розумієш?
Голос націй. Голос, який, я певен, твій батько теж ненавидів.
Він, мабуть, віддавав йому накази на якомусь брудному полі.
Наслідків за те, що ти щойно зробив, не буде.
Я працюю з дуже впливовими людьми.
Політиками, промисловцями,
членами королівської родини.
У новому режимі я подбаю, щоб тебе захистили.
Тож…
Завтра.
Ти приведеш баржі до Ліверпуля й забереш гроші.
Так.
Але зараз
ти знайдеш спосіб позбутися цього лайна.
Дідько.
Ти давно не був із жінкою.
Було добре?
Так. Можливо.
Що?
Можливо?
Що? Можливо?
Тепер ти так усміхаєшся,
це нагадує мені, скільки в тобі смутку, Томмі.
Хочеш знати, що ще твій брат Артур мені сказав?
Він сказав, що тієї ночі був не сам.
- Годі цієї вистави. - Ні, він тебе не звинувачує.
Замовкни.
Усі вірять, що Артур Шелбі наклав на себе руки на мосту.
- Замовкни, бляха. - Він був не сам.
Ти був там із ним.
Він прийшов до твого офісу.
- Хотів позичити в тебе гроші. - Ні.
Послухай мене.
У нього був пістолет, він украв твоє авто.
Ти поїхав його шукати.
Розкажи мені.
Був туман.
Коли я його знайшов,
він був поранений, але досі буйний.
Стільки опіуму вжив.
Він почав… Він почав вірити, що я диявол.
Нещасний випадок.
Це був нещасний випадок.
І тоді двері в моїй голові зірвало з петель.
Агов.
Ти міг би зачинити ці двері.
Ти міг би знайти спокій, який ми тобі обіцяли, Томмі.
Ти не можеш врятувати Артура.
Ти не можеш врятувати Рубі.
Але ти можеш врятувати свого сина.
Нумо.
ДОК ВАТЕРЛОО ЛІВЕРПУЛЬ
БАНК АНГЛІЇ П'ЯТЬ ФУНТІВ СТЕРЛІНГІВ
Томе?
Томе.
Якого біса?
- Я їду в Бірмінгем. - Куди, бляха?
До свого сина.
Томе, ти не готовий до цього світу.
- Яку зброю береш із собою? - Тільки себе.
Без зброї? І без Артура поруч?
Гаразд. Я поїду.
- І я поведу. - Я не шукаю неприємностей, Джонні.
Ні, але біля «Гарнізону», Томе,
неприємності самі шукатимуть тебе.
Добрий ранок.
Тіла позбулися.
Не треба деталей. Я щойно поснідав.
Але боюся, що
уранці буде ще тіло, якого треба позбутися.
Минулої ночі симпатик фашизму був у бомбосховищі,
і сестра твого батька…
Ада?
- Ада. - Вона теж там була.
Тепер вона збирає свідчення проти тебе
за крадіжку боєприпасів.
Вона планує передати їх військовій поліції
на Монтаґю-стріт пізніше сьогодні вранці.
Тож якщо вона передасть ці свідчення, тебе повісять.
Сімдесят мільйонів фунтів або петля.
Що думаєш?
Гаразд.
Знаєш, у мене є син,
і
мені так соромно за нього.
Він пише, курва, вірші.
Якби ти був моїм сином,
я б тебе цінував.
Зроби так, щоб я пишався.
Не чіпай той клятий пістолет, Томе. Це мій.
Бо якщо ти отець, а Дюк Шелбі — син,
то Святому Духу Джонні Доґсу знадобиться принаймні бісів револьвер.
Я поїду з тобою.
Я віддам усе в казарми. Їх охороняє військова поліція, Карле.
Мамо, я поїду з тобою.
Я лише до Монтаґю-стріт.
Слухай, Карле. Я нічого не боюся.
Тож тобі теж не треба.
Вітаю, містере Шелбі, сер.
От срака.
Гаразд.
Курва…
МОНТАҐЮ-СТРІТ
ДОРОГУ ПЕРЕКРИТО
Адо!
Адо, біжи!
Ні!
Мамо!
Не змусив ти мене пишатися.
Зупини авто, Джонні.
Зупини бісове авто. Зупини!
- Містере Шелбі, хтось вам дзвонив? - Ніхто.
- Сьогодні вранці була стрілянина. - Забери свої руки від мене.
Ваша сестра мертва, і ми вважаємо, що ваш син має інформацію.
Де тіло?
У морзі святої Єлизавети.
Томе.
- Їдь у морг, Джонні. - Разом поїдемо.
Візьми це й охороняй її.
Пістолет уже не допоможе. Вона мертва.
Джонні, роби, як я кажу.
Куди ти, Томе?
Ти беззбройний.
- З поверненням, містере Шелбі. - Дякую, Пеґґі.
Мені треба поговорити з власником пабу.
Може, ти не помітив, бісів ухилянте,
але ми танцювали під ту музику.
Коли отримаю відповідь на своє запитання, зможете танцювати далі.
Хто ти, у біса, такий?
Мені треба з ним поговорити.
Гаразд, любчику.
Ось як ми зробимо, чуєш?
Ти повернешся
і знову ввімкнеш ту бісову музику.
Вибереш повільну пісню, гаразд?
Потім ми з тобою вальсуватимемо по танцювальному майданчику,
як Фред Астер і бісова Джинджер Роджерс.
Любиш танцювати?
Я поставив тобі запитання.
Хочеш потанцювати зі мною, любчику?
Дідько.
Спокійно.
Якщо хтось хоче витягти зброю, не треба.
Чоловік перед вами, леді й джентльмени, —
це Томмі Шелбі.
Хто такий, у біса, Томмі Шелбі?
Може, хтось пояснить йому, хто я.
Мені начхати, хто ти.
Агов.
Ми з тобою потанцюємо.
Зараз.
Увімкни ту бісову музику.
Є танець,
що називається «квікстеп».
Може, ти про нього чув.
Гайда!
Бляха!
Бл…
Музика в пабах — завжди погана ідея. Гаразд, ти.
Я шукаю свого сина.
Ти перейшов усі, бляха, межі.
Агов!
Ти крав у своїх.
- Ти продавав жінок. - Я її не вбивав.
Ти крав ліки в дітей.
- Вставай! - Я її, бляха, не вбивав.
Він хотів, щоб я її вбив.
Але я не зміг. Бо я не такий.
Тоді який ти? Який?
Іди до біса.
Який ти?
Я не вбиватиму своїх родичів.
Я справжній циган.
І я грішив. Бо гріх — це все, що я, курва, знаю.
Гріх — це все, що ти мені залишив.
Чуєш, тату?
Гріх — це все, що ти залишив.
Бісів гріх — це все, що ти, курва, мені лишив, чуєш?
Тепер говори.
Говори.
Той, хто її убив,
їздить на «Моррісі» з трьома дірками від куль.
Він прийшов до мене з планом.
Він був масштабнішим, ніж усе, що ти колись робив.
Бляха.
Скажи мені.
Скажи, що він планує зробити.
Бачу, ти знайшов свого сина, Томе.
Залишити вас наодинці на якийсь час?
У мене тут справа.
Яка справа?
Дай мені пістолет.
Що?
Дай мені пістолет.
Я чекаю, що дехто прийде.
Хто, Томе?
Той, хто застрелив Аду.
Він прийде сюди, бо здогадається, що я прийду попрощатись із сестрою.
Він захоче вбити мене, поки я не вбив його.
Скажи синові відвезти вкрадену зброю на двір Чарлі.
Томе, я мав би залишитися тут із тобою.
Іди.
Усі з нас мертві,
окрім того, хто хоче померти.
Я мав би повернутися, коли ти мені сказала, Адо.
Я сповідаюся тобі, сестро.
Я вбив нашого брата Артура.
Це не був нещасний випадок.
Це не був акт милосердя.
Я вбив його, бо був сповнений алкоголю й люті.
І був момент, коли я міг його пощадити.
Я вбив рідного брата.
Бо я хотів звільнитися від нього.
Обіцяю тобі, сестро.
Обіцяю, Артуре.
Обіцяю, Рубі.
З цього зла вийде якесь добро.
Чув, ти з кавалерії.
Так, але я не бісів аристократ.
- Чув, тебе заслали під землю. - У підкопники.
Так.
Гітлер тихо винищує всіх аристократів. Знаєш це?
Принаймні в нього є план.
Рішення.
Усе це сміття,
що росте серед нас і заражає нас,
треба вирізати,
щоб виросло щось хороше.
Те, що я роблю, — добра справа, Томмі.
Я хочу закінчити війну банкнотами, а не бомбами.
Усі багатіють. Ніхто не вмирає.
Усе просто.
У «Стена» 30 набоїв.
Скоро закінчаться, друже.
Легше.
Хороший хлопчик.
Нещодавно до мене приходив дух твоєї матері.
Ні.
- Не час для циганської магії. - Ні, з цим покінчено.
Тепер час бути практичним.
Усе погоджено.
Твій батько повернеться й урятує тебе.
І ви з ним працюватимете разом.
Це
твій шанс.
Шанс на що?
Коли ти був маленьким хлопчиком,
ти вважав себе герцогом.
І всі сміялися.
Тепер час тобі стати королем, і цього разу ніхто не сміятиметься.
Ти битимешся пліч-о-пліч
зі своїм батьком.
Робитимеш, як він скаже.
І в тумані,
коли пил осяде…
ТОММІ
Він хоче спокою.
Я обіцяла йому спокій.
І він знає в душі,
що куля — єдине, що принесе йому спокій.
Ти його старший син.
Коли його не стане, ти візьмеш ім'я
ром баро.
Циганського короля.
Саме цього
твоя мати завжди хотіла для тебе.
Разом ми зможемо правити.
Але ти мусиш вирішити, чи готовий бути королем.
Усе гаразд?
Я говорила з Дюком.
Він хоче тобі допомогти.
Спочатку мені потрібен чотириколісний циганський віз.
Мені сказали, що ти хочеш допомогти мені вбити того, хто вбив Аду.
Так.
Хочу.
- Керлі. - Томе.
Знаю, я облажався,
але я можу допомогти.
Я думав, чи ти подзвониш.
Він іде по тебе. Він знає, де ти.
Я подзвоню тобі знову, коли дістанемося Ліверпуля.
Що ти хочеш натомість?
Сімдесят мільйонів, як і раніше.
Домовилися, містере Шелбі.
Томе.
До тебе хтось прийшов.
Каже, що він король. Томе, король ліверпульських доків.
Стеґґу.
Томмі.
Це точно він?
Так. Не часто бачиш «Морріси» з трьома дірками від куль у дверях.
Доки Ватерлоо. Склад 47.
Я підкупив землеміра.
Тут усі шляхи входу й виходу.
Коли дістанемося Ліверпуля,
ти мені знадобишся.
Що, у біса, на цьому складі, Томмі?
Чоловік, якого я хочу вбити.
І зброя, через яку ми можемо програти війну.
Стійте!
Нам не дадуть медалей, ніхто не знатиме, що ми зробили,
але ми зробимо добру справу
з добрих намірів.
Чув, ти вирішив, що це не твоя війна.
Тепер моя.
Але вони нацисти, а ти циган.
Вони роками винищують твій народ,
тож це завжди була твоя війна.
Були речі, з якими мені треба було розібратися в голові.
Агов!
Сюди!
Нумо. Нам влетить по повній.
Це мій син.
Його звати Дюк.
Чутки про тебе ширяться каналом.
Гірший за свого тата, кажуть.
Ні, він не гірший.
Він не гірший.
У нього в голові не гниють поля Фландрії.
Він не проклятий, як ми з тобою.
І я вирішив, що можу йому довіряти.
Правда ж, сину?
Склад 47 у доках Ватерлоо.
На заході завантажувальні платформи надійно охороняються.
На сході — доки.
Баржі по каналу можуть підійти до складу.
Так ми відвернемо їхню увагу.
Тим часом мені треба знайти Бекетта й дістатися до грошей.
Прямо під складом 47 є вентиляційна шахта.
Я можу потрапити туди через тунель Ватерлоо.
Ні. Тунель Ватерлоо закритий уже 50 років.
Половина обвалилася. Його запечатали.
Адміністрація поставила ворота з восьмисантиметрової сталі,
щоб докери не возили контрабанду.
- Баржі завантажені й готові. - Гаразд, тунель залиш мені.
Я буду там опівночі завтра.
Не пізніше.
Як скажеш, босе.
Не просто, мабуть, бути сином Томмі Шелбі, га?
Я знаходжу способи впоратися.
«Я присвячую цю книгу своїй доньці Рубі
і моїм двом синам.
Мій старший син, Дюк, має бути моїм спадкоємцем.
Але сьогодні буде випробування,
яке розкриє правду про нього.
Це мій старший син,
моє темне віддзеркалення,
той, хто напише останній розділ цієї історії.
Її кінець
буде його рішенням.
Сьогодні побачимо, чи з цього зла
вийде якесь добро».
Чарлі! Томмі зник!
Він узяв п'ять пачок вибухівки
і протитанкову міну з трюму.
У нас є вказівки.
Скільки часу?
Кажуть, 30 хвилин.
Знаєш, Томмі, немає такого замка, паркана чи воріт,
яких мої кузени не знімуть.
Перш ніж піти,
Кауло Чірікло,
поворожи на моїй долоні.
Твоє серце розбите двічі.
Тепер прочитай мою лінію голови.
Бідна твоя голова, Томмі.
Глибокі порізи перетинають усю її.
Тепер прочитай лінію життя.
Там війна.
Перша війна не забрала тебе,
але відрізала тебе від того, ким ти був раніше. Бачиш?
Це розрив.
І ти котився вниз, далі й далі,
як колесо по дорозі,
щоб просто котитися.
І все ж я здобув
титул короля.
Короля, який більше не хоче носити корону.
Усе ж корона моя.
Ти розповіла мені тільки минуле.
Хочу, щоб ти розповіла моє майбутнє.
Що станеться зі мною сьогодні вночі, Кауло Чірікло?
Ти просив спокою.
Сьогодні вночі ти здобудеш спокій.
Тож ти знаєш мій намір.
Я знаю твій намір, відколи ти вперше прийшла на мою землю
і запитала Джонні Доґса про долю ром баро.
Колись давно
Поллі Ґрей сказала мені, що якщо чорний дрізд влітає в дім,
смерть приходить.
Ніколи не думав зустріти жінку на кшталт Поллі Ґрей знову.
І ось, дивися.
Томмі.
Сьогодні вночі
або ти його вб'єш,
або він тебе.
Гаразд. Ось так.
Усе завантажено.
Усі на борт.
Нумо.
Пам'ятайте.
Опівночі.
Усе станеться опівночі.
ЛІВЕРПУЛЬ
Чоловік, якого ви чекали,
використав правильні кодові слова. Він беззбройний.
«Брат видасть на смерть брата,
а батько — сина.
Повстануть діти проти батьків
та вбиватимуть їх».
Від Марка, розділ 13, вірш 12.
А тепер розкажи мені, що планує твій батько.
Три баржі увійдуть у басейн із тунелю.
Вони будуть озброєні «Стенами» й «Браунінгами».
Вони ховатимуться в трюмах барж,
щоб використати елемент несподіванки.
П'ять хвилин, хлопці. Час іти.
Ходімо.
Якщо застанете їх зненацька, зможете захопити їх без пострілів.
Виконуйте свій обов'язок.
Хайль Гітлер.
П'ятнадцятеро зі мною. Решта залишаються всередині.
Випиймо.
Упевнений, що хочеш це зробити?
Упевнений.
Мир за нашого часу.
Зачекайте, поки всі вийдуть із тунелю.
Чекайте мого наказу.
Ти, дурний цигане!
Що ти наробив?
Я кинув монету.
Монета сказала мені зрадити батька.
Але я не послухався монети.
Вирішив зробити правильно.
Тож убий мене,
спускай, бляха, курок.
Твій батько завжди думає, що він на крок попереду.
Але він залишив тебе позаду.
Який батько залишає сина позаду?
Агов.
Іди сюди, негайно!
Де тебе чорти носили?
Опівніч прийшла й минула.
Де тебе чорти носили?
Міг би сказати, що я молодець.
Я тут, бо твоя мати сказала мені, що твоє життя варте порятунку.
Мати мертва вже десять років.
Ну, вона дуже наполеглива жінка.
Що це, у біса, таке?
За 30 секунд дізнаєшся.
Забирайся звідси.
Бляха.
Ми зробили це, тату. Ми, бляха, це зробили.
Агов.
Агов, нумо.
Я кінь.
Зроби це.
Ти б зробив це для коня.
Агов.
Використай кулю, яку вона тобі дала.
- Ні. - Візьми.
Томе.
Нумо, сину.
- Використай кулю, яку вона тобі дала. - Ні.
- Нумо. - До біса.
Нумо, сину.
Я не можу, тату.
Можеш.
Нумо.
Важко голові, що носить корону.
Нумо.
Нумо!
У холодну
зимню пору.
Зберіть їх усі й спаліть.
Агов?
Слухаємося…
…ром баро.
БЕЗСМЕРТНИЙ ТОМАС ШЕЛБІ
Проведімо його.
«Віддайте моє авто Джонні Доґсу,
моє вино в паб «Гарнізон»,
моїх коней комусь, кому вони не потрібні для роботи,
мої кулі комусь, кому немає чиї імена на них писати,
а мою зброю комусь, кому вона не потрібна.
Колись я майже, бляха, здобув усе.
Але майже не рахується.
Та весь час у мене була сім'я.
Тепер ми возз'єдналися
у якомусь місці, що нас прийме.
Спаліть моє тіло.
Нехай попіл розвіється.
Я вільний».
У НІЧ ІЗ 19 НА 20 ЛИСТОПАДА 1940 Р. ЛЮФТВАФФЕ СКИНУЛИ
НА БІРМІНГЕМ 400 ТОНН ПОТУЖНОЇ ВИБУХІВКИ.
У СМОЛЛ-ГІТІ ЗАГИНУЛИ 53 ПРАЦІВНИКИ ЗАВОДУ BSA,
ЯКІ ВИРІШИЛИ НЕ ЙТИ В УКРИТТЯ НАВІТЬ ПІСЛЯ ТОГО, ЯК ЗАЛУНАЛИ СИРЕНИ.
ЦЕЙ ФІЛЬМ ВШАНОВУЄ ЇХНЮ ПАМ'ЯТЬ.
Переклад субтитрів: Аліна Новосаденко