‫- אנגליה -‬
‫- מחנה הריכוז זקסנהאוזן‬ ‫גרמניה -‬
‫- בנק אנגליה -‬
‫ב-1940 הממשלה הנאצית‬ ‫זייפה מאות מיליוני לירות שטרלינג.‬
‫הם הגו תוכנית‬ ‫להבריח את הזיופים לבריטניה,‬
‫המדינה האחרונה במערב אירופה‬ ‫שעוד התנגדה לפשיזם.‬
‫זרם ענק כזה של כספים‬ ‫יציף את מערכת הבנקאות,‬
‫ירסק את הכלכלה‬ ‫ויוביל לניצחון גרמניה במלחמה.‬
‫הייל פאקינג היטלר.‬
‫- 19 בנובמבר 1940 -‬
‫- מפעל הנשק הקל של ברמינגהם‬ ‫אנגליה -‬
‫גבירותיי, הם מדליקים לכבודנו זיקוקים.‬
‫לילה טוב, בנות.‬ ‫-נתראה בבוקר, חברות.‬
‫בחסד האל.‬ ‫-ערב טוב, מותק.‬
‫מה נשמע, סיד?‬
‫תכיני כוס תה, בבקשה, יקירה.‬
‫איפה היית?‬ ‫-שלום לכולן.‬
‫בואי, שבי. שמרנו לך מקום.‬
‫טוב, גבירותיי. אגנס הגיעה.‬
‫היי.‬
‫״יום הולדת שמח…״‬
‫תצטרפו.‬
‫״יום הולדת שמח…״‬
‫תראו את זה.‬
‫"יום הולדת לאגנס…"‬ ‫-איזה יופי.‬
‫תודה רבה לכולן.‬
‫״יום הולדת שמח״‬
‫- כנופיית ברמינגהם -‬
‫- בן אלמוות -‬
‫ראית את הזוהר מעל לגבעות אתמול בלילה, טום?‬
‫ברמינגהם חטפה אש מהגיהינום.‬
‫הם פגעו בסמול הית', טום.‬
‫בבית שלך.‬
‫זה נורא.‬
‫אתמול בלילה משפחת צוענים שנמלטה מהפצצות‬
‫פרצה את הגדר ופלשה לאדמה.‬
‫אז תגיד להם להתקדם.‬
‫זו משפחת פאלמר, טומי.‬
‫מכשפות מפורסמות,‬ ‫מגידי עתידות, קוראי כף יד.‬
‫אני לא רוצה איש ליד הבית, ג'וני.‬ ‫אפילו לא אנשים מעניינים.‬
‫כלומר, אם אגרש אותם,‬
‫לא הייתי רוצה שהם יקללו אותי, טום.‬
‫אתה כבר מקולל, ידידי.‬
‫מקולל להיות האחרון בעולם שעובד אצלי.‬
‫כשהייתי שם למעלה,‬
‫אחת מנשות פאלמר זיהתה אותי מהימים ההם.‬
‫היא שאלה אותי‬ ‫אם אני יודע מה קרה לטומי שלבי.‬
‫הגברת קראה לך "רום בארו",‬
‫מלך כל הצוענים.‬
‫הייתי ממש מלך למופת.‬
‫אתה עדיין מלך למופת, טום, בעיני הצוענים.‬
‫מה אמרת לה?‬
‫אמרתי, "למיטב ידיעתי,‬
‫"הגנגסטר המפורסם טומי שלבי‬
‫"נסוג מהעולם הזה.‬
‫"והוא כותב ספר."‬
‫לכו תזדיינו.‬
‫"אני לא לבד כשאני לבד.‬
‫"רוחות מתגלות בפניי.‬
‫"בתי המתה, רובי, משחקת בגינה.‬
‫"מצאתי את הצעיף שלה תלוי מענף…"‬
‫- מצאתי את הצעיף שלה תלוי מענף -‬
‫"במקום בו לא היה צעיף קודם.‬
‫"לא הייתה לו דרך אחרת להגיע לשם.‬
‫"ועכשיו הוא יושב כאן מולי,‬
‫"על שולחן העבודה שלי."‬
‫ראיתי את רובי שוב.‬
‫- ארתור שלבי‬ ‫14 במרץ 1895 - 2 בדצמבר 1938 -‬
‫- בעיצומו של החורף האכזר -‬
‫יהיה פחדני מצידי לומר‬
‫שדמיינתי הכול.‬
‫כי זה לא המצב, ארתור.‬
‫אני הרבה דברים,‬
‫אבל אני לא פחדן.‬
‫טום? יש לך אורחת.‬
‫זו אחותך. היא ניסתה להתקשר אליך מתא הטלפון‬
‫כדי להגיד לך שלא משנה מה תגיד,‬ ‫היא באה לבקר אותך.‬
‫היא אמרה שיש לה חדשות רעות, טום.‬
‫היא בשער. להכניס אותה?‬
‫לא, אני אלך אליה.‬
‫לעזאזל, תן לה להיכנס, טום. זו אחותך.‬
‫ארתור.‬
‫אילו חדשות רעות?‬
‫אתמול בלילה‬ ‫מפעל הנשק הקל ספג פגיעה ישירה.‬
‫כולם במשמרת הלילה במחסן הארטילריה נהרגו.‬
‫את חברת הפרלמנט שלהם.‬
‫הם לא צריכים חברת פרלמנט.‬
‫הם מתפללים לישו ואליך.‬
‫ואף אחד מכם לא עונה לתפילותיהם.‬
‫יש לי מלחמה משלי, איידה.‬
‫בתוך הראש שלי.‬
‫אתה יודע, טומי,‬ ‫יש לך משפחה שאינה רוחות רפאים.‬
‫כמה זמן עבר מאז שדיברת עם הבנים שלך?‬
‫עברתי על הכול.‬
‫הכול.‬
‫מעולם לא הייתי אבא, איידה.‬
‫הייתי צורת ממשל.‬
‫אני כבר לא מאמין בממשל משום סוג שהוא.‬
‫דיברתי עם…‬
‫דיברתי עם צ'רלס. הוא בחזית בצפון אפריקה.‬
‫אתה מקשיב לרדיו בכלל?‬ ‫-אין לי רדיו.‬
‫והבן השני שלך,‬
‫הבן הצועני שלך,‬
‫מנהל את כנופיית ברמינגהם‬ ‫כאילו שחזרנו ל-1919.‬
‫גרוע משאתה וארתור הייתם אי פעם.‬
‫אז זה עגום מאוד.‬
‫טומי, בוא איתי.‬
‫תגיד כמה מילים מעל קברי המתים,‬
‫ותדבר עם הבן שלך‬ ‫לפני שהוא ייתלה על ידי הרשויות‬
‫או שהעם יעשה בו לינץ'.‬
‫איידה.‬
‫אני רואה דברים.‬
‫כן, תמיד ראית דברים.‬
‫אבל מאז שארתור מת…‬
‫מאז שארתור מת…‬
‫מאז שארתור מת,‬
‫זה כאילו שנפרצה דלת בראשי.‬
‫שאני לא יכול לסגור.‬
‫- מפעל הנשק הקל של ברמינגהם -‬
‫חבר'ה, כנופיית ברמינגהם כאן.‬
‫מה נעשה?‬
‫- משטרה -‬
‫כנופיית ברמינגהם תעשה כרצונה.‬
‫ימינה!‬
‫בדיוק. מקסים.‬
‫אין לכם זכות.‬
‫אין לכם שום זכות.‬
‫כלי הנשק בנשקייה הזו מיועדים לקו החזית.‬
‫ניתן להם לעשות את זה?‬
‫צריך לעצור אתכם.‬
‫לא מעניין לי את התחת מי אתם.‬
‫אנחנו שוטרים מתנדבים.‬
‫נרשמנו הבוקר בידי חברי הטוב,‬
‫המפקח הראשי של משטרת ברמינגהם.‬
‫זה מי שאנחנו.‬
‫פשוט תיתנו להם לקחת את כל הנשק הזה?‬
‫כל מי שיפריע לנו למלא את חובתנו החוקית‬
‫יזוהה, ביתו יימצא,‬
‫והמשפחה שלו תחטוף.‬
‫בפקודת כנופיית ברמינגהם.‬
‫כנופיית ברמינגהם אולי יכולה‬ ‫להפחיד את מפקד המשטרה,‬
‫אבל לא אותי.‬
‫ראיתי במלחמה האחרונה‬ ‫דברים גרועים משתוכל לדמיין.‬
‫אתה אדם אמיץ מאוד.‬
‫אמיץ מאוד.‬
‫אבל טיפש מאוד.‬
‫אל תקום.‬
‫אל תזוז.‬
‫היי.‬
‫שקט. היי.‬
‫היי.‬
‫כבר נלחמת שם בפלנדריה, זקן.‬
‫אל תילחם בי.‬
‫טוב.‬
‫בוא הנה.‬ ‫-מוכן?‬
‫הראית לו מה זה.‬
‫ממזר!‬ ‫-היי.‬
‫כן?‬
‫קחו את כל הסטן, הבראונינג,‬
‫ואת כל הדינמיט שתוכלו לסחוב.‬
‫ואקדח חדש ונוצץ בשבילי.‬
‫מה אתה חושב שיקרה, דיוק?‬
‫יהיו בעיות.‬
‫הזדמנויות.‬
‫כן.‬
‫בואו.‬
‫אמש, מטוסים גרמניים‬ ‫תקפו את בריטניה באופן נרחב.‬
‫ההפצצות, שזרעו הרס עד עלות השחר,‬ ‫התרחשו בכל רחבי המדינה.‬
‫ברמינגהם בוערת!‬
‫דווח על מטוסי אויב בחוף הדרומי…‬
‫פגיעה במפעל הנשק הקל.‬
‫…ובצפון-מערב, וגם ברחבי עיר הבירה.‬
‫הנזק לברמינגהם היה הגרוע ביותר,‬
‫וכמעט בלתי אפשרי להאמין שהאש…‬
‫חסמו את הכניסה למפעל הנשק הקל.‬
‫אבל אנחנו יכולים להניח פרחים,‬ ‫לדבר עם הקרובים.‬
‫בסדר.‬
‫אמא. בחייך.‬
‫טוב, הם רוצים את טומי,‬
‫והם מקבלים אותי.‬
‫אל תתקדם עם זה.‬
‫את מעזה להראות את פניך, איידה שלבי.‬
‫כנופיית ברמינגהם המזוינת שלך עשתה את זה.‬
‫- הגאריסון -‬
‫החוצה, בחורים.‬
‫בדיוק.‬
‫חבר'ה.‬
‫הכול טוב, חברים?‬
‫דיוק, יש איזה בן זונה מלונדון בטרקלין.‬
‫אמרתי לילדים להניח למכונית שלו.‬
‫מר שלבי.‬
‫הספינה תעגון‬
‫בליברפול.‬
‫קח.‬
‫אתה יכול לשמור את זה.‬
‫שטר מזויף של חמישה ליש"ט, רק הודפס.‬
‫יש עוד הרבה כאלה.‬ ‫-כמה?‬
‫שלוש מאות וחמישים מיליון ליש"ט.‬
‫תפקידי הוא להכניס את הכסף לכלכלה הבריטית‬
‫באמצעות כנופיות פשע מאורגנות.‬
‫אז כנופיית ברמינגהם תקבל 20 אחוז.‬
‫זה 70 מיליון ליש"ט‬ ‫בהם תוכל להשתמש כראות עיניך.‬
‫אבל תתכונן לאנרכיה שתבוא בהמשך.‬
‫אני מוכן.‬
‫כן.‬
‫כמובן שבברלין היו מעדיפים‬
‫שאדבר עם אבא שלך.‬
‫כן?‬
‫אני האחראי עכשיו.‬
‫דיוק?‬
‫דיוק.‬
‫טוב, אם אתה האחראי,‬
‫אני צריך לדעת שאתה מוכן‬
‫לקחת חלק במעשה בגידה‬
‫שיביא לגרמניה את הניצחון במלחמה.‬
‫העולם לא שם עליי זין.‬
‫ואני לא שם זין על העולם.‬
‫אז אין לך שום נאמנות?‬
‫אין קווים אדומים שלא תחצה?‬
‫היה לך מזל שמצאת אותי. כן.‬
‫יופי.‬
‫ובכן…‬
‫הלילה, כשהפצצות ייפלו, תצטרך להוכיח את זה.‬
‫ג׳וני!‬
‫- עקוב אחר החלונות הפתוחים -‬
‫"פגעתי באחים שלי,‬
‫"בעיקר בארתור, החיה הכבולה."‬
‫אף אחד לא נכנס אליי הביתה.‬
‫היי.‬
‫רק פתחתי את החלונות כדי לשחרר חלק מהרוחות.‬
‫באתי עם מסר לרום בארו.‬
‫נאמר לי שאתה כותב משהו.‬
‫לא, לעזאזל.‬
‫אתה חושב שאתה מכיר אותי.‬
‫אתה רואה בפניי את פני אחותי התאומה.‬
‫למרות שהיא מתה לפני זמן מה,‬
‫אני עדיין מדברת איתה.‬
‫בחלומות.‬
‫בסיאנס.‬
‫היא ביקשה שאעביר לך מסר.‬
‫קל להתמצא איתך.‬
‫בדיוק כמו הבית שלך,‬
‫קל לפרוץ אליך אם מחזיקים במפתח הנכון.‬
‫שמה של אחותך‬
‫היה זלדה?‬
‫כן. אני קאולו צ'יריקלו.‬
‫ברומאני, זה אומר "שַׁחרוּר".‬ ‫-שחרור.‬
‫אתה עוד מדבר את השפה.‬
‫זה יעזור.‬
‫אז אתה…‬
‫שכבת עם אחותי.‬
‫יריד הצוענים סטואו, 1914.‬
‫היא ילדה את התינוק שלך, דיוק.‬
‫אני יודע על התינוק,‬ ‫ומכיר את האיש שהוא הפך להיות.‬
‫השארתי לו את ממלכתי.‬
‫לא, נטשת את הממלכה שלך, ונטשת את בנך.‬
‫הוא לא היה מוכן.‬
‫אם כסף זה מה שהוא רוצה,‬
‫כבר נתתי לו מספיק. הבנת אותי?‬
‫אם הוא בצרות, יש לי מספיק צרות משלי.‬
‫הצרות שלך ידועות לי, מר שלבי.‬
‫אני לא חושבת שתצליח‬ ‫לכתוב את דרכך החוצה מהן.‬
‫אתה גר בבית רדוף רוחות.‬
‫של אנשים שמתו בגללך.‬
‫עדיין לא העברת לי את המסר שלך.‬
‫הבן שלך בצרות.‬
‫הוא עובד עם אנשים מרושעים.‬
‫אנשים שישמידו את אנשינו. את הצוענים.‬
‫אני לא לוקח חלק בעבודות כאלה יותר.‬
‫אם תסכים לבוא להציל את הבן שלך,‬
‫אחותי ואני נעזור לך למצוא שלווה.‬
‫ראיתי את הדלתות והחלונות פתוחים.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אל תירה, מר דוגס.‬
‫אני חושבת שבשושלת לי‬ ‫אנחנו, מה, בני דודים מדרגה שנייה?‬
‫ג'וני, למה שלא תבשל‬ ‫את שתי היונים בהן ירית היום?‬
‫יש לנו אורחת.‬
‫יש לנו מה?‬
‫האישה הזאת היא מלכת צועני פאלמר.‬
‫אתה מבין את זה, נכון, טום?‬
‫היא עורכת סיאנסים‬ ‫לנשים שאיבדו בנים ובעלים במלחמה.‬
‫היא מרוויחה כסף מהאבל שלהן, טום.‬
‫באמצעות קולות‬ ‫ודפיקות על השולחנות ופלזמה.‬
‫אקטופלזמה.‬
‫אל תיתן לה לנצל את האבל שלך, טום.‬
‫סוציאליסטית שמריחה כמו אשת החברה הגבוהה.‬
‫דודה איידה.‬
‫אני מגיעה ממפעל הנשק הקל.‬
‫אה. ההפצצות של אתמול בלילה.‬
‫כן. חשבתי לעזור להם.‬
‫יש כאן הרבה גנבים בימינו.‬
‫מה החזירים האלה עושים שם?‬ ‫-בוולברהמפטון נפגע בית מטבחיים.‬
‫אז חשבתי שניקח את החזירים‬ ‫לפני שהחבר'ה של בלאק קאנטרי יעשו זאת.‬
‫אתה רב עם השכנים על חזירים?‬
‫אני גם מספק שירות רפואי לסובלים מהלם ואבל.‬
‫- מורפיום -‬
‫מלחמה ומורפיום.‬
‫זה כמו…‬
‫זה כמו אח ואחות. תשאלי את אבא שלי.‬
‫זה מורפיום שנגנב מבית החולים‬ ‫"המלכה אליזבת".‬
‫אני צריכה לדווח עליך.‬
‫למי, אה?‬
‫למי?‬
‫ארתור מת.‬
‫פולי מתה.‬
‫ג'רמיה מת.‬
‫ואבא שלי. טוב, אבא שלי…‬
‫הוא יצא מדעתו המזוינת.‬
‫אז רק את נשארת.‬
‫ואת רק נובחת.‬
‫יש לך את המראה הנכון, דיוק.‬
‫כמו אבא שלך.‬
‫אבל מה שאין לך, זה מה שידפוק אותך.‬
‫ומה זה?‬
‫כשאורח חייך יוביל למותך,‬
‫כשהארון שלך יישרף,‬ ‫אף אחד לא יעמוד בעשן.‬
‫יהיה רק עשן.‬
‫מה שאין לך, דיוק,‬
‫זה משפחה.‬
‫אף פעם לא הייתה לי.‬
‫אף פעם לא.‬
‫אני אגיד לך מה כן יש לי.‬
‫משהו גדול בהרבה‬ ‫מכל מה שהאבא המזוין שלי עשה אי פעם.‬
‫ואני זה שעושה את זה.‬
‫הויסה.‬
‫נפרוק בבוקר, קרלי, כשהשלג יפסיק.‬
‫לך להתחמם.‬
‫אני לא אתחמם, צ'רלי,‬ ‫אחרי מה שראינו היום במפעל הנשק הקל.‬
‫לא.‬
‫מה? יש בחירות?‬
‫כי אם כן, את יודעת שאבחר בך.‬
‫צ'רלי, הבוקר, דיוק גנב נשק ממחסן ממשלתי.‬
‫והמפקד של משטרת ברמינגהם‬
‫נתן לו אישור בכתב לעשות את זה.‬
‫מחר אני הולכת‬ ‫לבסיס המשטרה הצבאית ברחוב מונטגיו.‬
‫אוי, איידה.‬
‫עדים לשוד היו שם כדי להניח פרחים.‬
‫זיהיתי כמה מהם.‬
‫אני צריכה עדויות.‬
‫אף אחד לא ידבר איתך.‬
‫אני רק צריכה את הכתובות, צ'רלי.‬
‫לטובתך, איידה.‬
‫יש רק איש אחד שיכול לעצור את דיוק שלבי.‬
‫והאיש הזה כותב ספר מזוין.‬
‫"ב-1914,‬
‫"אחי ארתור ואנוכי‬
‫"התנדבנו לבריגדת המנהרות.‬
‫"'בועטי חרסית',‬
‫"חופרים את דרכנו לקו החזית של האויב."‬
‫- שאטו לאוויל 1914‬ ‫בורדו -‬
‫"היו שם סיוטים.‬
‫"חזרתי הביתה מהמלחמה,‬
‫"והבאתי את המלחמה איתי בראשי.‬
‫"וחלק ממני עדיין קבור."‬
‫- בעיצומו של החורף האכזר -‬
‫"הנשמה המיוסרת‬
‫"רודפת את הגבול שבין חיים למוות,‬
‫"ללא מוצא."‬
‫מאיפה השגת את הצעיף הזה, לעזאזל?‬
‫יצאתי לטיול. אני…‬
‫מצאתי אותו על קבר.‬
‫קח.‬
‫הקבר של אחיך.‬
‫שמעתי בירידים ובחתונות‬
‫שהוא התאבד.‬
‫לחשוב על זה ככה,‬
‫ולכתוב על זה…‬
‫שבי. כדאי שנאכל לפני שהאוכל יתקרר.‬
‫אבל האם אתה יכול לראות את זה לנגד עיניך?‬
‫לפעמים אני שואלת את הגוף של אחותי‬
‫כאילו שזו שמלה ישנה.‬
‫ביקשתי מקאולו לתת לי קצת זמן לבד איתך.‬
‫זו אני,‬
‫זלדה.‬
‫וכך ההופעה החלה.‬
‫אמונה באה והולכת, אתה יודע.‬
‫זה לא משנה.‬
‫אבל אם זה עוזר,‬
‫הצעיף הזה שייך לבת שלך, רובי.‬
‫היא אמרה שהיא השאירה אותו עבורך‬ ‫תלוי על ענף.‬
‫אז הלכתי לקבר של אחיך ודיברתי איתו.‬
‫אמרת לו שזה יהיה פחדני‬
‫להאמין שזה הכול בדמיון.‬
‫אני לא רוצה להבהיל אותך.‬
‫אני צריכה לדבר איתך.‬
‫מה עוד אמר לך אחי?‬
‫אני אגיד לך מה עוד אחיך אמר לי,‬
‫אם תסכים לעזור לבן שלנו.‬
‫מה שזה לא יהיה,‬
‫אני לא יכול לעזור לו.‬
‫כי אני כבר לא האיש הזה.‬
‫אז אני אעזור לך להיות שוב האיש הזה.‬
‫אני אחזיר אותך‬
‫למקום שבו הכול התחיל.‬
‫עליי להעיר אותך, טומי.‬
‫ולא עם מילים.‬
‫עם…‬
‫סיאנס מסוג אחר.‬
‫זוכר כשהיינו ביריד?‬
‫ושכבנו מתחת לעץ אגוזי הלוז?‬
‫והתחבאנו מהעולם?‬
‫זה היה היום שבו דיוק נוצר.‬
‫תיזכר.‬
‫ואז תחזור לעולם.‬
‫- מקלט ציבורי -‬
‫היה שוד הבוקר.‬
‫דיוק שלבי גנב כלי נשק ממפעל הנשק הקל.‬
‫היו עדי ראייה.‬
‫אני מזהה פרצופים של כמה מהאנשים שהיו שם.‬
‫אני צריכה אנשים‬ ‫שיעידו בפניי, כחברת הפרלמנט.‬
‫יש דרך לעצור אותו.‬
‫רוצה משקה?‬
‫לא, תודה.‬
‫זה וירג'יל.‬
‫הוא סגן המנהל‬ ‫של ליגת הפשיסטים הבריטית.‬
‫אני אעזור בחלוקת הכסף‬ ‫לשותפים שלנו ברחבי המדינה.‬
‫עליי להחליט אם נוכל לעבוד עם הארגון שלך.‬
‫יש לווירג'יל כמה שאלות אליך.‬
‫איך תאסוף את הכסף?‬ ‫-אארגן שלוש סירות תעלה.‬
‫משאיות שיוצאות מהרציף עוברות חיפוש,‬ ‫וסירות הפחם פשוט באות והולכות.‬
‫חקרת את העניין.‬ ‫-כן.‬
‫ובעלי הסירות הם קרובי משפחה שלי.‬
‫זה גם טוב וגם רע.‬
‫ואם הם יסרבו?‬
‫הם לא יסרבו.‬
‫אנחנו מבקשים ממך‬ ‫להחזיק 70 מיליון ליש"ט, מר שלבי.‬
‫אני צריך ודאות.‬
‫אני מבין שלצוענים יש חוקים בנוגע למשפחה.‬
‫קשרי דם מקריים לא נוגעים לי.‬
‫בכל אופן, נאמר לי שאין לי משפחה.‬
‫יופי.‬
‫אז יש לך תוכנית.‬
‫מה שאומר שעכשיו מדובר רק באופי שלך.‬
‫אחר הצהריים התקשרתי אליך,‬ ‫וסיפרתי לך את האמת‬
‫על ידידנו וירג'יל, נכון?‬
‫נכון.‬
‫ואיזו אמת סיפרת לו עליי?‬
‫טוב, אתמול בלילה יצרו איתי קשר מברלין.‬
‫ונתנו לי פיסת מודיעין חשובה.‬
‫איזה מודיעין?‬
‫אמרו לי שדיברת עם הפילגש שלך,‬
‫ושאי אפשר לבטוח בך יותר.‬
‫דיברתי עם האישה,‬
‫והיא אישרה את מה שנאמר לי.‬
‫היא הייתה אישה נחמדה.‬
‫כמה חבל.‬
‫על מה לעזאזל אתה מדבר?‬
‫לא!‬
‫לא, תירה בו שוב.‬
‫מה?‬
‫תירה בו שוב.‬ ‫-הוא מת.‬
‫לא, הוא לא. סמוך עליי. תירה בו שוב.‬
‫כן?‬ ‫-ילד טוב.‬
‫פרא מזוין.‬
‫אתה שוקע עמוק יותר ויותר בדם,‬
‫עד שתאבד אחיזה,‬
‫ואז עליך ללמוד לשחות.‬
‫מפקד אמר לי את זה ב-1914.‬
‫הוא כבר מת.‬
‫שתה משהו.‬
‫הוא לא סתם את הפה המזוין.‬
‫זו תחושת הוודאות של המעמד הגבוה, אתה יודע?‬
‫קולן של אומות.‬ ‫קול שאני בטוח שגם אבא שלך שנא.‬
‫קול שבטח נתן לו פקודות‬ ‫באיזה שדה בוצי איפשהו.‬
‫לא יהיו השלכות למה שעשית עכשיו.‬
‫אני עובד עם אנשים חזקים מאוד.‬
‫פוליטיקאים, אנשי תעשייה,‬
‫בני משפחת המלוכה.‬
‫במשטר הקרוב, אני אוודא שאתה מוגן.‬
‫אז…‬
‫מחר.‬
‫קח את הסירות לליברפול ותאסוף את הכסף.‬
‫כן.‬
‫אבל עכשיו,‬
‫תמצא דרך להיפטר מהחרא הזה.‬
‫לעזאזל.‬
‫זמן רב לא שכבת עם אישה.‬
‫נהנית?‬
‫כן. אולי.‬
‫מה?‬
‫אולי?‬
‫מה? אולי?‬
‫עכשיו שאתה מחייך ככה,‬
‫זה רק מזכיר לי כמה עצב יש בך, טומי.‬
‫אתה רוצה לדעת מה עוד אחיך ארתור אמר לי?‬
‫הוא אמר שהוא לא היה לבד באותו לילה.‬
‫כאן ההופעה מסתיימת.‬ ‫-לא, הוא לא מאשים אותך.‬
‫תפסיקי לדבר.‬
‫כולם מאמינים שארתור שלבי התאבד על הגשר.‬
‫תפסיקי לדבר.‬ ‫-הוא לא היה לבד, נכון?‬
‫היית שם איתו.‬
‫הוא הגיע למשרד שלך.‬
‫הוא רצה ללוות ממך כסף.‬ ‫-לא.‬
‫תקשיב לי.‬
‫היה לו אקדח והוא גנב את המכונית שלך.‬
‫הלכת לחפש אותו.‬
‫ספר לי.‬
‫היה ערפל.‬
‫כשמצאתי אותו,‬
‫הוא היה פצוע, אבל עדיין פראי.‬
‫הוא לקח המון אופיום.‬
‫הוא התחיל… הוא התחיל להאמין שאני השטן.‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫ואז הדלת בראשי נפרצה.‬
‫היי.‬
‫אתה יכול לסגור את הדלת.‬
‫תוכל לקבל את השלווה שהבטחנו לך, טומי.‬
‫אתה לא יכול להציל את ארתור.‬
‫אתה לא יכול להציל את רובי.‬
‫אבל אתה יכול להציל את בנך.‬
‫זוז.‬
‫- נמל ווטרלו‬ ‫ליברפול -‬
‫- בנק אנגליה -‬
‫טום?‬
‫טום.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אני נוסע לברמינגהם.‬ ‫-לאן, לעזאזל?‬
‫לראות את הבן שלי.‬
‫טום, אתה לא מוכן לעולם הזה.‬
‫אילו כלי נשק אתה לוקח איתך?‬ ‫-רק את עצמי.‬
‫בלי נשק? ובלי ארתור לצדך?‬
‫טוב. אני אבוא.‬
‫ואני אנהג.‬ ‫-אני לא מחפש צרות, ג'וני.‬
‫לא, טום, אבל בגאריסון ליין‬
‫הצרות יחפשו אותך.‬
‫בוקר טוב.‬
‫נפטרתי מהגופה.‬
‫תחסוך ממני את הפרטים.‬ ‫בדיוק אכלתי ארוחת בוקר.‬
‫אבל אני חושש‬
‫שהבוקר תהיה עוד גופה להיפטר ממנה.‬
‫אתמול בלילה, אוהד של הפשיסטים היה במקלט,‬
‫ואחותו של אביך…‬
‫איידה?‬
‫איידה.‬ ‫-גם היא הייתה שם.‬
‫עכשיו, היא אוספת עדויות נגדך‬
‫על גנבת תחמושת.‬
‫היא מתכננת למסור אותן למשטרה הצבאית‬
‫ברחוב מונטגיו, מאוחר יותר הבוקר.‬
‫אם היא תמסור את ההצהרות האלה, אתה תיתלה.‬
‫שבעים מיליון ליש"ט, או החבל.‬
‫מה דעתך?‬
‫יופי.‬
‫אתה יודע, יש לי בן,‬
‫ו…‬
‫אני כל כך מתבייש בו.‬
‫הוא כותב שירה מזוינת.‬
‫אם היית בני,‬
‫הייתי מוקיר אותך.‬
‫תסב לי גאווה.‬
‫תשאיר את האקדח המזוין במקומו, טום.‬ ‫הוא שלי.‬
‫כי אם אתה האבא ודיוק שלבי הוא הבן,‬
‫אז רוח הקודש, ג'וני דוגס,‬ ‫יצטרך לפחות אקדח מזוין.‬
‫אני בא איתך.‬
‫אני לוקחת את זה לבסיס.‬ ‫יש שם שומרים של המשטרה הצבאית, קארל.‬
‫אמא, אני הולך איתך.‬
‫אני רק הולכת לרחוב מונטגיו.‬
‫תקשיב, קארל. אני לא מפחדת משום דבר.‬
‫אז אין צורך שאתה תפחד.‬
‫שלום, מר שלבי, אדוני.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫טוב.‬
‫לכל ה…‬
‫- רחוב מונטגיו -‬
‫- כביש סגור -‬
‫איידה!‬
‫איידה, רוצי!‬
‫לא!‬
‫אמא!‬
‫לא הסבת לי גאווה.‬
‫עצור את הרכב, ג'וני.‬
‫עצור את הרכב המזוין. עצור!‬
‫מר שלבי, התקשרו אליך?‬ ‫-אף אחד לא התקשר אליי.‬
‫היה ירי הבוקר.‬ ‫-תוריד ממני את הידיים המזוינות שלך.‬
‫אחותך מתה,‬ ‫ואנחנו מאמינים שלבן שלך יש מידע.‬
‫איפה הגופה?‬
‫חדר המתים בסנט אליזבת.‬
‫טום.‬
‫לך לחדר המתים, ג'וני.‬ ‫-נלך יחד.‬
‫קח את זה ושמור עליה.‬
‫מאוחר מדי. האקדח לא יעזור. היא מתה.‬
‫ג'וני, עשה כדבריי.‬
‫לאן אתה הולך, טום?‬
‫אתה לא חמוש.‬
‫ברוך שובך, מר שלבי.‬ ‫-תודה, פגי.‬
‫אני צריך לדבר עם הבעלים של הפאב הזה.‬
‫אולי לא שמת לב, חתיכת משתמט מזדיין,‬
‫אבל רקדנו לצלילי המוזיקה הזאת.‬
‫כשאקבל תשובה לשאלתי, תוכלו לרקוד שוב.‬
‫מי אתה, לעזאזל?‬
‫אני רק צריך לדבר איתו.‬
‫טוב, מותק,‬
‫זה מה שנעשה, בסדר?‬
‫אתה תסתובב,‬
‫תפעיל שוב את המוזיקה המזוינת, בסדר?‬
‫אתה תבחר שיר איטי, בסדר?‬
‫ואז אתה ואני נפצח כאן בוואלס,‬
‫כמו פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס המזוינת.‬
‫אתה אוהב לרקוד?‬
‫שאלתי אותך שאלה.‬
‫רוצה לרקוד איתי, מותק?‬
‫לכל הרוחות.‬
‫כולם להירגע.‬
‫כל מי שחושב לשלוף נשק, אל תעשו את זה.‬
‫כי האיש הזה, גבירותיי ורבותיי,‬
‫הוא טומי שלבי.‬
‫מי זה טומי שלבי, לעזאזל?‬
‫אולי כדאי שמישהו יסביר לו מי אני.‬
‫לא מעניין לי את התחת מי אתה.‬
‫היי.‬
‫אתה ואני הולכים לרקוד.‬
‫עכשיו.‬
‫תפעיל שוב את המוזיקה המזוינת.‬
‫יש ריקוד‬
‫שנקרא צעד-מהיר.‬
‫אולי שמעת עליו.‬
‫רוצו!‬
‫זין!‬
‫זי…‬
‫מוזיקה בפאבים זה תמיד רעיון רע.‬
‫טוב, אתה.‬
‫אני מחפש את הבן שלי.‬
‫עברת כל גבול מזוין.‬
‫היי!‬
‫גנבת מאנשיך.‬
‫מכרת נשים.‬ ‫-לא הרגתי אותה.‬
‫גנבת תרופות מילדים.‬
‫קום!‬ ‫-לא הרגתי אותה, לעזאזל.‬
‫הוא רצה שאהרוג אותה.‬
‫אבל לא יכולתי. כי אני לא כזה.‬
‫אז מה אתה? מה אתה?‬
‫לך תזדיין.‬
‫מה אתה?‬
‫לא אהרוג את בני משפחתי.‬
‫אני בן רומה צועני אמיתי.‬
‫וכן, חטאתי. כי אני לא מכיר דבר מלבד חטא.‬
‫כן, כי חטא זה כל מה שהשארת לי.‬
‫שמעת, אבא?‬
‫השארת לי רק חטא.‬
‫השארת לי רק חטא מזוין.‬
‫עכשיו, דבר.‬
‫דבר.‬
‫האיש שהרג אותה‬
‫נוהג במוריס עם שלושה חורי קליעים.‬
‫הוא פנה אליי עם תוכנית.‬
‫משהו גדול יותר מכל דבר שאתה עשית אי פעם.‬
‫לעזאזל.‬
‫ספר לי.‬
‫ספר לי מה הוא מתכנן לעשות.‬
‫אני רואה שמצאת את בנך, טום.‬
‫תרצה שאשאיר אותך לבד קצת?‬
‫יש לי עניינים לטפל בהם כאן.‬
‫אילו עניינים?‬
‫תן לי את האקדח.‬
‫מה?‬
‫תן לי את האקדח.‬
‫אני מצפה למישהו.‬
‫למי, טום?‬
‫לאיש שירה באיידה.‬
‫הוא יבוא לכאן‬ ‫כי הוא ינחש שאבוא להיפרד מאחותי.‬
‫הוא ירצה להרוג אותי לפני שאהרוג אותו.‬
‫תגיד לבן שלי‬ ‫לקחת לחצר של צ'רלי את הנשק שהוא גנב.‬
‫טום, כדאי שאישאר כאן איתך.‬
‫לך.‬
‫כולנו מתים,‬
‫חוץ מזה שרוצה למות.‬
‫הייתי צריך לחזור כשאמרת לי, איידה.‬
‫אני אתוודה בפנייך, אחות.‬
‫הרגתי את אחינו, ארתור.‬
‫זו לא הייתה תאונה.‬
‫זו לא הייתה רחמנות.‬
‫הרגתי אותו כי הייתי מלא אלכוהול וזעם.‬
‫והיה רגע שבו יכולתי לחוס על חייו.‬
‫הרגתי את אחי.‬
‫כי רציתי להשתחרר ממנו.‬
‫אני מבטיח לך, אחותי.‬
‫אני מבטיח, ארתור.‬
‫אני מבטיח, רובי.‬
‫מהרע הזה, משהו טוב יגיע.‬
‫שמעתי שהיית בחיל הפרשים.‬
‫כן, אבל אני לא מהאליטה המזדיינת.‬
‫שמעתי שהיית מתחת לאדמה.‬ ‫-בועטי חרסית.‬
‫כן.‬
‫היטלר שוחט בשקט את כל האליטה.‬ ‫ידעת את זה?‬
‫לפחות יש לו תוכנית.‬
‫פתרונות.‬
‫כל הזבל הזה‬
‫שגדל בקרבנו, אתה יודע, ומזהם אותנו…‬
‫צריך להיפטר ממנו.‬
‫לתת לדברים הטובים לגדול.‬
‫אני עושה משהו טוב, טומי.‬
‫מסיים את המלחמה עם שטרות במקום פצצות.‬
‫כולם מתעשרים. אף אחד לא מת.‬
‫פאקינג פשוט.‬
‫ברובה סטן יש 30 כדורים.‬
‫בקרוב הם ייגמרו לך, חבר.‬
‫היי.‬
‫ילד טוב.‬
‫לפני זמן מה ביקרה אותי רוחה של אמך.‬
‫לא.‬
‫זה לא הזמן לקסם צוענים.‬ ‫-לא, החלק הזה נגמר.‬
‫עכשיו צריך להיות מעשיים.‬
‫הכול סוכם.‬
‫אבא שלך יחזור ויציל אותך.‬
‫ואתם תעבדו יחד.‬
‫אז זו‬
‫ההזדמנות שלך.‬
‫הזדמנות למה?‬
‫כשהיית ילד קטן,‬
‫החלטת שאתה דוכס.‬
‫וכולם צחקו.‬
‫עכשיו הגיע הזמן שתהיה מלך,‬ ‫והפעם אף אחד לא יצחק.‬
‫אתה תילחם עם אביך, זה לצד זה.‬
‫תעשה כדבריו.‬
‫ובערפל,‬
‫כשהאבק ישקע…‬
‫- טומי -‬
‫הוא רוצה שלווה.‬
‫הבטחתי לו שלווה.‬
‫והוא יודע בנבכי נשמתו‬
‫שקליע זה הדבר היחיד שיביא לו שלווה.‬
‫אתה בנו הבכור.‬
‫כשהוא ילך, אתה תקבל את השם‬
‫רום בארו.‬
‫מלך הצוענים.‬
‫זה‬
‫מה שאימא שלך תמיד רצתה עבורך.‬
‫יחד נוכל לשלוט.‬
‫אבל אתה צריך להחליט‬ ‫אם אתה מוכן להיות מלך.‬
‫בסדר?‬
‫דיברתי עם דיוק.‬
‫הוא אמר שהוא רוצה לעזור לך.‬
‫קודם כול, אני צריך‬ ‫עגלת צוענים עם ארבעה גלגלים.‬
‫שמעתי שאתה רוצה לעזור‬ ‫להרוג את האיש שהרג את איידה.‬
‫כן.‬
‫אני רוצה.‬
‫קרלי.‬ ‫-טום.‬
‫אני יודע שפישלתי קודם,‬
‫אבל אני יכול לעזור לך.‬
‫תהיתי אם תתקשר.‬
‫הוא בא לחפש אותך. הוא יודע איפה אתה.‬
‫אתקשר אליך שוב כשנגיע לליברפול.‬
‫מה תרצה בתמורה?‬
‫שבעים מיליון. כמו קודם.‬
‫עשינו עסק, מר שלבי.‬
‫טום.‬
‫מישהו בא לפגוש אותך.‬
‫הוא אומר שהוא המלך.‬ ‫המלך, טום, של נמל ליברפול.‬
‫סטאג.‬
‫טומי.‬
‫אתה בטוח שזה הוא?‬
‫כן. אין הרבה רכבי מוריס‬ ‫עם שלושה חורי קליעים בדלת.‬
‫נמל ווטרלו. מחסן 47.‬
‫שיחדתי את מודד המקרקעין.‬
‫כאן תראה את כל הדרכים פנימה והחוצה.‬
‫כשנגיע לליברפול,‬
‫אני אצטרך אותך.‬
‫מה לעזאזל יש במחסן הזה, טומי?‬
‫אדם שאני רוצה במותו.‬
‫ונשק שעלול להוביל להפסד במלחמה.‬
‫לא נזכה במדליות, ואף אחד לא ידע מה עשינו,‬
‫אבל נעשה משהו טוב‬
‫למען מטרה טובה.‬
‫שמעתי שהחלטת שזו לא המלחמה שלך.‬
‫עכשיו זו כן.‬
‫אבל הם נאצים, ואתה צועני.‬
‫הם שחטו את אנשיך במשך שנים.‬
‫אז זו תמיד הייתה המלחמה שלך.‬
‫היה עליי לפתור כמה דברים בראשי.‬
‫היי.‬
‫בוא הנה.‬
‫קדימה. אנחנו נחטוף על הראש.‬
‫זה הבן שלי.‬
‫קרא לו דיוק.‬
‫השמועות עליך הגיעו עד אליי.‬
‫אומרים שאתה גרוע מאבא שלך.‬
‫לא, הוא לא גרוע יותר.‬
‫הוא לא גרוע יותר.‬
‫שדות פלנדריה לא נרקבים בתוך הראש שלו.‬
‫הוא לא מקולל כמוך וכמוני, סטאג.‬
‫והחלטתי שאני יכול לבטוח בו.‬
‫נכון, בן?‬
‫מחסן 47 בנמל ווטרלו.‬
‫רציפי ההעמסה במערב נמצאים תחת שמירה כבדה.‬
‫ממזרח יש שטח פתוח.‬
‫סירות התעלה יכולות להתקרב למחסן מהמים.‬
‫הן ייצרו הסחת דעת.‬
‫בינתיים, אני צריך‬ ‫למצוא את בקט ולהגיע לכסף.‬
‫יש פיר אוורור ממש מתחת למחסן 47.‬
‫אוכל להיכנס משם, דרך מנהרת ווטרלו.‬
‫לא, מנהרת ווטרלו סגורה כבר 50 שנה.‬
‫חצי ממנה התמוטט. היא חסומה.‬
‫רשויות הנמל קבעו‬ ‫שערי פלדה בעובי 10 ס"מ מעל לכניסה‬
‫כדי למנוע מעובדי הנמל להעביר סחורה מוברחת.‬
‫הסירות מוכנות.‬
‫טוב, אני אטפל במנהרה.‬
‫אהיה שם מחר בחצות.‬
‫לא יאוחר מזה.‬
‫מה שתגיד, בוס.‬
‫זה לא קל להיות בנו של טומי שלבי, מה?‬
‫אני מוצא דרכים להתמודד.‬
‫"אני מקדיש את הספר הזה לבתי רובי,‬
‫"ולשני בניי.‬
‫"בני הבכור, דיוק,‬ ‫צריך להיות היורש הטבעי שלי.‬
‫"אבל הלילה יהיה המבחן‬
‫"שיחשוף את האמת לגביו.‬
‫"זה בני הבכור,‬
‫"השתקפותי האפלה,‬
‫"שיכתוב את הפרק האחרון בסיפור הזה.‬
‫"איך זה ייגמר?‬
‫"זו תהיה החלטה שלו.‬
‫"הלילה נראה אם מהרע הזה‬
‫"משהו טוב יגיע."‬
‫צ'רלי! טומי איננו!‬
‫הוא לקח חמש חבילות של חומרי נפץ‬
‫ומוקש מהמחסן.‬
‫קיבלנו הוראות.‬
‫כמה זמן?‬
‫הם אומרים 30 דקות.‬
‫אתה יודע, טומי, אין מנעול, גדר או שער‬
‫שבני דודי לא יכולים להסיר.‬
‫לפני שאלך,‬
‫קאולו צ'יריקלו,‬
‫אני רוצה שתקראי בכף היד שלי.‬
‫הלב שלך נשבר פעמיים.‬
‫עכשיו תקראי את קו הראש.‬
‫הראש המסכן שלך, טומי.‬
‫חתכים עמוקים חוצים את כל הקו.‬
‫עכשיו את קו החיים שלי.‬
‫מלחמה שם.‬
‫המלחמה הראשונה לא הרגה אותך,‬
‫אבל היא ניתקה אותך ממי שהיית קודם. רואה?‬
‫זה רווח.‬
‫והמשכת לשקוע, עוד ועוד,‬
‫כמו גלגל על הכביש,‬
‫מתגלגל רק כדי להתגלגל.‬
‫ובכל זאת רכשתי‬
‫את השם "מלך".‬
‫מלך שכבר לא רוצה לחבוש את הכתר שלו.‬
‫ובכל זאת, הכתר שלי.‬
‫סיפרת לי רק על העבר.‬
‫אני רוצה שתספרי לי על העתיד.‬
‫מה יקרה לי הלילה, קאולו צ'יריקלו?‬
‫ביקשת שלווה.‬
‫הלילה תקבל שלווה.‬
‫אז כוונותיי ידועות לך.‬
‫כוונותייך ידועות לי‬ ‫מאז שהגעת לראשונה לאדמתי,‬
‫ושאלת את ג'וני דוגס על מצבו של רום בארו.‬
‫לפני זמן רב מאוד,‬
‫פולי גריי אמרה לי‬ ‫שאם שחרור עף לתוך הבית שלך,‬
‫המוות בדרך.‬
‫לא חשבתי שאפגוש שוב אישה כמו פולי גריי.‬
‫ועם זאת, הנה.‬
‫טומי.‬
‫הלילה,‬
‫או שאתה תהרוג אותו…‬
‫או שהוא יהרוג אותך.‬
‫טוב. זהו זה.‬
‫הכול הועמס.‬
‫כולם לעלות.‬
‫קדימה.‬
‫תזכרו.‬
‫חצות.‬
‫הכול קורה בחצות.‬
‫- ליברפול -‬
‫האיש שחיכית לו,‬
‫הוא השתמש במילות הקוד הנכונות.‬ ‫הוא לא חמוש.‬
‫"עכשיו אח יבגוד באחיו ויסגירו למוות,‬
‫"והאב, הבן והילדים‬
‫"יתקוממו נגד הוריהם‬
‫"ויסגירו אותם למוות."‬
‫הבשורה על פי מרקוס, פרק י"ג, פסוק 12.‬
‫עכשיו, למה שלא תראה לי‬ ‫מה אבא שלך מתכנן לעשות?‬
‫שלוש סירות ייכנסו לאגן מהמנהרה.‬
‫הם יהיו חמושים ברובי סטן ובראונינג.‬
‫אלה יוסתרו במטען הסירות‬
‫כדי לנצל את רכיב ההפתעה.‬
‫חמש דקות, בחורים. זמן ללכת.‬
‫כולם לרדת.‬
‫אם תפגעו בהם חזק,‬ ‫תוכלו להוריד אותם לפני שהם יתחילו לירות.‬
‫מלאו את חובתכם.‬
‫הייל היטלר.‬
‫חמישה עשר איש באים איתי.‬ ‫השאר נשארים בפנים.‬
‫בוא נשתה משהו.‬
‫בטוח שאתה רוצה לעשות את זה?‬
‫אני בטוח.‬
‫שלום בימי חיינו.‬
‫חכו עד שכולן יתרחקו מהמנהרה.‬
‫חכו לפקודה שלי.‬
‫צועני מטומטם שכמוך!‬
‫מה עשית?‬
‫הטלתי מטבע.‬
‫המטבע אמר לי לבגוד באבי.‬
‫אבל לא צייתי למטבע.‬
‫החלטתי לעשות את הדבר הנכון.‬
‫אז שלח אותי לדרכי,‬
‫ותלחץ על ההדק המזוין.‬
‫אבא שלך תמיד חושב שהוא צעד אחד לפני כולם.‬
‫אבל הוא השאיר אותך מאחור, נכון?‬
‫איזה מין אבא משאיר את בנו מאחור?‬
‫היי.‬
‫בוא הנה מיד!‬
‫איפה היית, לכל הרוחות?‬
‫חצות כבר חלף, עבר.‬
‫איפה היית, לכל הרוחות?‬
‫לפחות תגיד כל הכבוד.‬
‫אני כאן רק כי אמא שלך‬ ‫אמרו לי ששווה להציל את חייך.‬
‫אמא מתה כבר עשר שנים.‬
‫טוב, היא גברת עקשנית במיוחד.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫אתה תגלה בעוד 30 שניות.‬
‫עוף מכאן.‬
‫לעזאזל.‬
‫עשינו את זה, אבא. הצלחנו, לכל הרוחות.‬
‫היי.‬
‫היי, בוא.‬
‫אני סוס.‬
‫תעשה את זה.‬
‫היית עושה את זה בשביל סוס.‬
‫היי.‬
‫תשתמש בכדור שהיא נתנה לך.‬
‫לא.‬ ‫-קח.‬
‫טום.‬
‫קדימה, בן.‬
‫תשתמש בכדור שהיא נתנה לך, בן.‬ ‫-לא.‬
‫קדימה.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫קדימה, בני.‬
‫אני לא מסוגל, אבא.‬
‫כן, אתה כן.‬
‫קדימה.‬
‫כבד הוא הכתר.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה!‬
‫בעיצומו…‬
‫של החורף האכזר.‬
‫אספו ושרפו הכול.‬
‫נו?‬
‫כן…‬
‫רום בארו.‬
‫- בן אלמוות‬ ‫תומס שלבי -‬
‫בוא נשלח אותו לדרכו.‬
‫"תנו את המכונית שלי לג'וני דוגס,‬
‫"את היין שלי לפאב 'הגאריסון',‬
‫"את הסוסים שלי למישהו שאין לו עבודה עבורם,‬
‫"את הכדורים שלי למישהו‬ ‫שאין לו שמות לכתוב עליהם,‬
‫"ואת הרובים שלי למישהו שאין לו שימוש בהם.‬
‫"פעם כמעט השגתי הכול.‬
‫"אבל כמעט זה לא נחשב.‬
‫"אבל לאורך כל זה, הייתה לי משפחה.‬
‫"עכשיו אנחנו שוב יחד,‬
‫"בכל מקום שיקבל אותנו.‬
‫"שרפו את גופתי.‬
‫"תנו לאפר להתפזר.‬
‫"אני חופשי."‬
‫בליל ה-19 בנובמבר 1940,‬ ‫400 טונות של חומר נפץ‬
‫הוטלו על העיר ברמינגהם‬ ‫על ידי הלופטוואפה הגרמני.‬
‫53 עובדים נהרגו במפעל הנשק הקל בסמול הית'‬
‫בעקבות החלטה לא ללכת למקלטים,‬ ‫גם לאחר שנשמעו הסירנות.‬
‫הסרט הזה מכבד את זכרם.‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬