V předchozích dílech jste viděli
Chybělas mi.
Nechceš mě dostat při síle?
Nech mě zase zfialovět.
A pak si mě najdi.
Dobře, Agatho.
Co jsi zač?
Já jsem...
Toho kluka někdo zapečetil.
Pečeť je kouzlo?
Gulliverová! Nosíš jenom smůlu.
Její máma byla čarodějka a taky slavná rocková hvězda.
- Lorna Wu? - Klidni hormon.
Ta složila nejznámější verzi Balady.
Šušká se, že Lorna Wu umřela cestou Necestou.
Necesta neexistuje.
Už to pochopte. Je to jen blbej song.
Máš pěkný tetování.
Máma chtěla, ať ho mám.
Všechny ženy v naší rodině prý tížilo prokletí.
Byla zvláštní.
Mami?
Tvoje babička dnes umřela.
Teď jsem na řadě já.
Teď mě to zabije.
To neříkej.
Nezvládnu tě chránit!
„Zkroť svůj strach.“
To tady bude. To, čeho se bojíme.
Sharon je mrtvá.
„S písní přijdu vždy dodat ti sílu“
Netušila jsem, co v tobě je.
A co v kom jako mělo být?
Všichni jste nějaký zamlklý.
Měj úctu.
Její matka se z cesty Necesty taky nevrátila.
Máma na cestě umřela.
Ale to nevíme jistě.
Třeba tu ještě bloudí.
Umřela na turné.
Při požáru.
Ale jestli ji tu nezkoušíš najít,
proč jsi šla s námi?
Řekla, že Necesta mě zachrání.
Před čím?
Tak sbohem, paní Hartová.
Půjdem? Tak jo.
Tak fajn.
Co tu tak sedíte?
Ta žena je mrtvá, Agatho.
Jistě. A Alice s tím puberťákem jí laskavě kopou hrob.
Doženou nás, až budou moct. Vámonos.
Hele.
Hartová byla jenom do počtu.
Jasně že ji Necesta zabila. Tím víc moci zůstane nám.
I když pominu tvoji nehoráznou netaktnost,
je jasné, že náš koven je nyní nekompletní.
No jo. Ale to jsi na omylu.
Celý koven akorát otevíral vstup.
Ale pak jde už každej sám.
Jak se zpívá v Baladě,
„Koven svůj vždy nesleduj, vždyť postačí jen dva.“
Ne, zpívá se tam, „Vždy následuj, ať roste sláva tvá.“
- Omyl. „Postačí jen dva!“ - To nedává smysl.
Ale dává, když znáš slova.
Její matka zpívala nejznámější verzi Balady.
- Co se na to zeptat Alice? - Klidně.
Kolik čarodějek to zvládlo minule?
To je fuk. Zelená čarodějka chybí.
Bez mých vědomostí bychom tu zkoušku nepřežily.
Sharon je mrtvá.
A tys byla kde, když potřebovala ochránit?
Co si vzpomínám,
vypila paní Hartová dvě sklenky toho otrávenýho vína.
A kolik dostala protijedu, lektvarnice?
- Můžeš za to ty. - Jasně.
Můžeme za to všichni.
Měli jsme si vzájemně krýt záda, ale nekryli.
To byla fatální chyba.
Hlavně pro Hartovou.
Kéž by se šlo vrátit.
To nejde. Vrátit se nejde.
Ale dál bychom jít neměli. Ne bez náhradní zelený čarodějky.
- Lidi nelze nahradit. - Fakt ne?
A co si náhradnici přivolat kouzlem?
Přímo sem?
To by se mohlo šeredně zvrtnout.
Zvrtlo se už úplně všechno.
Nebyly jsme náhodou všechny bez kovenu?
Jsme v podstatě rebelantky. Ne?
Snad postačí, když budem opatrný. A konkrétní.
Moje řeč.
Má někdo knihu kouzel?
Jo. Dobře.
Nechť je silná a moudrá a ve svém umění dobrá.
Nechť je též mazaná a ne otravná.
A ať nám tady neřeší politiku.
Nechť má vlídnou tvář.
Nechť má s sebou Ibáč.
Jo. Jasně.
A co dál?
Teď čekáme.
Pravé čáry chtějí čas.
Kouzlo musí uzrát. Vzklíčit.
Agatho, cos to provedla?
Jak co jsem já provedla? Byla to týmová práce.
Proboha, proměnili jsme paní Hartovou v zombie?
- Co jsme to seslaly? - Zapomněla jsem si brýle.
Paní Hartová, to jste vy?
Prej pořádáte mejdan.
- Kde se tu... - Byla jsem nablízku.
Tumáš, má milá.
- Samy jsme ji přivolaly. - Potřebujem ji.
Co to děláš?
Agatho, počkejte.
Tak jak? Jsem Rio.
- Ahoj. - Jak je?
Čau.
A ty jsi ta zelená?
Nejen „ta“ zelená.
Ta nejmocnější!
Po tý cestě máme jít, ne?
- Jo. - Pořád za nosem.
- Ano, máme. - Jo?
Cesta Necesta, jo?
To by šlo.
Ta charismatická nebezpečná paní je zpět.
Co mi o ní něco říct?
Jsme v bryndě, Agatho?
Ve větší než před deseti minutami?
Já fakt zírám.
Co vy na ni? Můžem jí věřit?
Nic o ní nevíme.
Víme, že ji Agatha nesnese. To je podle mě velký plus.
Upřímně nevím, co chci.
Zabít ji, nebo její číslo na mobil?
- Přesně. - Viď?
Jo. Ahoj.
- Ahoj. Jak se ti jde? - Ahoj.
Ahoj.
Z tý mrchy jde strach.
A je to tu zas.
Sbohem.
Vzpoura? Nějak brzo.
Alice.
Co chceš dělat, Alice?
Jít zpět. Jít kolem. Jen ne do toho domu.
Souhlasím, ale Necesta to vidí jinak.
Takže asi půjdem.
První čtvrt.
Fáze ohně.
Tak jo.
Tak běž.
Nic tu nepijte. Nic tu nejezte.
Na nic tady nesahejte.
Někdo tuší, o co tu jde.
No ty kráso.
Jsme jak z přebalu nějaké desky z osmdesátek.
Necesta se mění dle kovenu.
A nebere si servítky.
A co přijde teď?
Zkouška.
A bez fixlování.
Moi?
No, puberťáku?
Vzpomněl jsem si na ten vzkaz na krbové římse.
Možná je i tady nějaká hádanka, která zahájí zkoušku.
Jo.
Ne.
Snažila se otevřít Necestu, že jo? Svými koncerty.
Fanoušci byli její koven.
Dva roky po tomhle turné
prodala všechna práva, aby nepřišla o dům.
Fakt nevím! Jsem jak můra, nebo jak důra?
Trochu od obojího.
Alice.
- Alice, ne. - Co ne?
- Cože? - Co ne?
Co jako ne?
Co...
Ťuky ťuk.
Jak jde cesta za ztracenou mocí?
Ale jo.
Co je to za lidi?
Moji noví přátelé.
Jsem jako na trní.
Mám chuť tady někoho zaříznout.
Jdeš moc brzy.
Já se sem nehnala.
Magie, jak se zdá, šla cestou nejmenšího odporu
a tu nejvhodnější kandidátku stáhla sem. Nebo tam.
Co tady dělá ten kluk?
Pomáhá.
Necesta je neutrální prostředí.
Co dát příměří?
A užít si, co já vím?
Ještě jedno dobrodružství?
- Ty a já. - Jako za starých časů?
Chléb a hry.
Bylo by to fajn.
Potřebuju je, aby mě dostaly na konec.
Pověz mi.
Co bude teď?
Budu se dívat, jak děláš to, v čem jsi nejlepší.
A to je?
Povraždíš všechny kolem sebe.
Jednu po druhý.
A pak co?
Získáš zpět svou moc
a já několik mrtvol.
Hele! Tak o mým kovenu už nikdy nemluv! Taková jedubaba nejsem.
- Já to věděla! - Sakra.
- Co tím jako myslí? - Co ty jsi zač?
Co to je?
Já myslel, že to pomůže.
Jaks na to přišel?
PŘEHRAJ MĚ
Točí se pozpátku.
Balada o Necestě
- Vypni to! - Zastav to!
Proklelo nás to.
Zkouška už asi začala.
Proč se směješ?
- Je to turistka. - Psychopatka.
Nic se neděje.
Možná to nebude tak zlé.
Není vám nějak...
Jak?
Jako lehčeji.
Co je, Lilio? Co se děje?
Pálí to!
- Co to s ní dělá? - Jak to zastavit?
Alice! Ochraň ji.
Dovolíš?
Sundejte to ze mě!
Pálí to!
Můžeš nakreslit jeden kruh i kolem mě? A hned.
- Je to lepší? - Prolomit kletbu?
Vonné dřevo? Nebo soli?
Co najít a odprosit čarodějku, která ji seslala?
Je-li kletba seslána, nejde už vzít zpět.
Jde nějak zlomit?
Způsob je jediný. Čelit jí.
Ne!
Rychleji!
Její ramena!
I já mám ten cejch?
Slyšíte to?
Co to je?
To je ta kletba.
Co ta deska?
Co to bylo za skladbu?
Balada o Necestě
Tos byla ty, viď? Je to tvá kletba.
Nechte ji, Agatho.
Myslela jsem, že je to kec!
Myslela jsem, že je to mnou!
Že je má chyba, že si neudržím práci.
Že pokazím všechno, na co sáhnu!
Že jsem jí nepomohla.
Namluvila jsem si, že je to mateřský znamínko.
I když ona měla to samý.
Moment. Takže máme co dělat s dědičnou kletbou?
- Chudinka malá. - Jako ona?
Vypustila na nás rodinnou kletbu!
Je mi to líto.
Hele.
Ta kletba útočí i na mě.
Takže patřím do kovenu? Sdílím slasti i strasti?
V naší partě jsou to hlavně strasti.
Je celej?
Co teď? Budeš v tom kruhu navždycky?
Možná.
Dobrý? Co?
Jak zní plán, Agatho?
No jasně. Tohle to vyřeší.
Ne, to ne.
Co?
Musíme dát Lorninu Baladu.
Já rozhodně ne.
Na koncert jsme už vymóděný.
A jak si tím pomůžem?
Balada otvírá Necestu. To se stalo. Jsme tu.
Lornina verze je jiná.
Proč chtěla jít Lorna Necestou?
Jaký byl její cíl?
Ochránit dceru.
Tys měla shořet na popel už před léty, ale přežilas.
Mrzutá, bez cíle, ale živá.
Proto, že v každou jednu chvíli
si někdo někde přehrává ten song, co tak nesnášíš.
Lornina balada je ochranné kouzlo.
Má chránit tebe.
A možná, že ochrání i nás.
Tak jo, kdo umí hrát na klavír? Lilio?
Ne. Já se učila na činelky. A na Panovu flétnu.
- Ach jo. Jen. - Balet.
Lidi, no tak!
- Já umím na kytaru. Slušně. - Tak jo, super.
Jen, baskytara.
- Stále bloudím v kruhu. - Jen.
No to mě podrž. Činelky.
Alice.
Zahraj to, jako by šlo o život.
- Agatho! - Hrajte dál!
Teď už dobře chápu
To krásné i to zlé
V mém srdci proudí oheň
Voda, vzduch i zem
Už seslané je kouzlo mé
Kéž nám pomáhá
Asi to zabírá.
Vím, kam mám jít
A nebojím se srdce v sázku dát
Dál, dál půjdu tou
Cestou Necestou
Dál, dál půjdem tou
Cestou Necestou
Dál, dál půjdem tou
Cestou Necestou
Za ruku mě vem
A slávy dosáhnem
No fajn! Hoří!
To zuří.
Přestaň to flákat! Hraj jako čarodějka!
Bývala jsem mocná, když tančila jsem tmou
Zlo splývalo mi s dobrem a země s oblohou
Kdo moc chce mít, vpřed musí jít
A zkoušek nesmí se bát
Zkroť svůj strach a překroč práh
Má láska přetrvá
Pak spolu
Dál, dál půjdem tou
Cestou Necestou
Dál, dál půjdem tou
- Cestou Necestou - Cestou Necestou
Dál, dál půjdem tou
Cestou Necestou
Přes krev prolitou
Tvé kroky povedou
Já s písní přijdu
Vždy dodat ti sílu
Díky ní už všechny rady znáš
Jak snášet rány
I jak si život chránit
Šanci přežít máš, jak se zdá
Jak se zdá
Když spolu
Dál, dál půjdem tou
Cestou Necestou
Vidím tu kletbu.
To je ona. Vidím ji.
Můžu ji zabít.
- Cestou Necestou - Cestou Necestou
Dál, dál půjdem tou
Cestou Necestou
Dál, dál, dál
Kam vede, těžko říct
Dál jdeme konci vstříc
Vyšlo nám to?
- Je pryč. - Je pryč?
Východ!
Zvládli jsme to. Jo!
Kluku! Co se stalo? Co je to s ním?
Krvácí.
Musíme ho odtud dostat pryč.
- Opatrně. - Bacha na hlavu.
- Hlavně opatrně. - Moment.
- Takový krve. - Mám ho.
Nějakej nápad? Kdo ví, co teď?
- Je mladý. Je silný. - Dost!
To ne.
Jen. Co potřebuješ? Řekni!
Jen!
Vodu a zář luny.
Dobře.
Honem!
Jasně. Tady!
- Drž to. - Jo.
Tři meče.
- Myslím, že tím to zhoršuješ. - Počkej.
Zhoršuješ to!
Jennifer...
Uzdravilas ho.
Přenesem ho někam, kde se mu bude ležet líp.
Jo.
Nikdy jsem se necítila jen jako čarodějka.
Jsem z jedenáctý generace kořenářek a porodních bab.
Porodních bab?
A co ta pouta?
Pozvali mě do nově vzniklé Asociace porodních asistentek v Bostonu.
Podělit se o expertízu.
Byla to past.
Stále nevím, jak to udělal.
Svázal mě bez magie.
Pak že lékař neublíží.
Když máma umřela,
přestala jsem věřit všemu, co mě učila.
Byla jsem vzteklá.
Doufala jsem, že Necesta neexistuje,
abych mohla vzteklá zůstat.
Protože...
A teď víš, že tě chránila.
A jsi z toho smutná.
Jo, jsem.
Lepší smutná než vzteklá.
Na. Potři si tím tlakové body.
Proč?
Příjemně to voní.
Díky, Jen.
Víte, co je na čarodějnictví nejhorší?
Všechny ty předsudky a šíření fám a pověr.
Že jezdíme na kozlech.
Že máme o bradavku navíc.
Vy nemáte o bradavku navíc? Já jsem jimi posetá.
- Chcete to vidět? - Ne, díky.
Tak jsi přežil. Bezva.
Agatho.
To vy jste mě zapečetila?
Ne.
Vlastně sama nevím.
Pečeť zapečetí i toho, kdo ji sešle.
Proto se tolik nepoužívají. Jsou velmi otravné.
Dá se sejmout?
Pečetě se lámou. Sejmout nejdou.
A než se zeptáš, „Jak?“ tím svým zvídavoučkým hláskem...
Zlomí se samy, když už nejsou třeba.
Nemusíš znát jméno, abys věděl, co je druhý zač.
Pozor, ať vám neuklouzne něco milého.
Neboj.
Agatho...
Co se stalo s vaším synem?
Uzdrav se. Brzy vyrážíme.
Vidíte tohle?
- Co to je? - Upíří kousanec.
Pak jsem mu vyrazila i druhej zub.
Ze začátku jsme se vyloženě nesnášeli.
Ale teď...
Ale teď?
Lilio, jsi zase mimo.
Jak mu je?
- Žvaní. - To je dobré znamení.
Agatho, taky nám ukážeš svý starý jizvy?
No...
Pletací jehlicí do lokte.
Slyšely jste někdy o Dcerách svobody?
- Ne. - Ne.
Proč asi?
I já mám jizvu.
- Nemáš. - Ale mám.
Kdysi dávno jsem někoho milovala.
A musela jsem udělat něco, co jsem nechtěla,
ačkoli to byla moje práce.
Zranilo ji to.
To je má jizva.
Jdu si protáhnout nohy.
Nezkoušej si myslet, že jsem zapomněla, cos řekla v tom domě.
Agatho?
Ten kluk není tvůj syn.
PODLE KOMIKSŮ MARVEL
MARVEL TELEVISION UVÁDÍ
AGATHA ZA VŠÍM SCHOVANÁ
České titulky Vojtěch Kostiha