Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Докато навърших 17 г. смятах, че живея в приказка.
ГОДИНАТА НА ЛИСИЦАТА
През онази година си припомних, че приказките са пълни със злодеи.
Не бързай, Айви. Стегни опорния крак. Добре.
Април 1997 г.
Браво, Лейла.
Баща ми беше изневерил на майка ми с нейната. Не можех да виня Лейла.
Прелест!
Не исках да виня и баща ми, но постъпката му прецака всичко.
- Здравей. - Здрасти.
Как си? Въпросът ми е многозначителен.
Свиквам с мисълта за станалото.
Разбирам.
Искаш ли?
Планираш ли да оцелееш в Сиатъл?
Не, нямам никакви планове.
- Тази нагласа е по-здравословна. - Да.
Добре, Лейла. Ръцете!
Не се сравнявай с другите.
Майка ми не беше на себе си.
Без теб не мога да се смея, нито да пея.
Нищо не ме вълнува,
душата ми с твоята тъгува.
Защо трябва да живея с теб?
Ще ти кажа нещо за баща ти.
Той с лекота превключва на различни вълни.
Способен е да забрави за всекиго -
близките си приятели, семейството си, дори за теб.
Липсата на благоприличие в този град е потресаваща.
Видяхме поредното доказателство за това.
Искам да имаш нормално детство,
с нормални грешки, не грандиозни аспенски издънки.
Не само разводът я огорчи, но и целият ни доскорошен начин на живот.
Не може ли да изчакате година, докато се дипломирам,
през която да живеете отделно у дома?
Разводът не е толкова страшен. Ще ми се нашите да се бяха развели.
Имаш късмет, че няма да си потърпевша
от тежките последици на брака без любов за децата.
Аз не съм израснал сред живописни горски гледки, снежни пейзажи
и аспенска идилия.
Домът ти можеше да е далеч по-потискащ
- от това красиво кътче. - Защо отново я караш
да се чувства като натрапница?
Караха се за какво ли не, но предимно заради мен
и всички признаци, по които не се вписвах в средата им.
Като я вземеш със себе си в Сиатъл, ще те изтощи.
Хамалите ще дойдат скоро.
Не искам да претоварвам Зиоми.
Ще дойдеш ли,
или ще проклинаш недостатъците на ужасните си родители
и ще го раздаваш сърдито в компанията на местните мечки?
Не се цупи.
Твоя воля.
- Защо й го натякваш? - Кое? Че е осиновена ли?
Отлично го знае. Не е тайна, от която да я предпазваме.
- Не е редно да й го напомняш. - Глупости. Приела е този факт.
Разбирах, че да си осиновен,
се счита за нормално навсякъде другаде, но не и в Аспен.
Въпреки корекциите на носовете и брадичките
всички там бяха наследили външността на родителите си.
Но не и аз.
Според майка ми срещата с лисица е поличба -
хипарски символ на промяна.
Този път се оказа напълно права.
Срещата с тази лисица беше съдбовна.
Здрасти. Какво правиш?
Сбогувам се с това място.
Тази къща беше първият дом, който купихме заедно.
Знам, че това не те вълнува.
В Сиатъл ще се взема в ръце.
Дай ми малко време да превъзмогна раздялата.
Не се цупи.
Да вървим.
Татко ще ме води на партито у Куутс утре.
Ужас. Пази се.
Ще е безобидно парти, спокойно.
След развода татко се опита да ме приобщи
към своето обкръжение в Аспен,
за да ми покаже какво пропускам, като живея с мама, сякаш имах избор.
Голямата мечка. Какво съзвездие виждаме до нея?
Дракон и Малката мечка.
Някой ден може да живеем там.
Благодарение на произволния стратегически анализ
и функцията на полезност по Фон Нойман-Моргенщерн.
Смяташ, че може да живеем на друга планета?
Още много имаш да учиш, хлапе.
Бъдещето вече е тук.
Променя се този свят и няма връщане назад...
Баща ми беше физик и твърдеше, че притежава
безразсъдството на непоправимия оптимист.
Според мама така оправдаваше склонността си да избягва истината.
- Татко, може ли да включиш факса? - Момент.
- За си изпратя домашното. - Изчакай, мисля.
Трябва да одобря архитектурния план за новия център преди партито утре.
Не, театър "Индиана" не може да се побере там, прекалено е голям.
- Можеш да сместиш всичко, Хъкс. - Ласкаеш ме.
Това е последното ми домашно. Искам да се уверя, че е изпратено.
Молбите ти нямат край.
Ще ги изпълня, хлапе, само изчакай за момент.
Завършваш 11-и клас 7 седмици по-рано и заминаваш за Сиатъл.
Честите полети са бляскава тръпка.
Обиколих света, преди да срещна баща ти.
"Ако запълниш хищната Минута
с шейсет секунди спринт, поне веднъж;
Светът е твой! Молбата ми е чута!
- И главно..." - "Сине мой - ще бъдеш Мъж!"
Солено е. Не й позволявай да промени хранителните ти навици в Сиатъл.
Свалих близо 1,5 кг този месец.
- Ужас! - Браво!
Години наред бях на безсолна диета "Притикин", боядисвах си корените,
лъжех приятелите ни, че не мога да забременея,
за да не споменаваме проблема ти. Какво получавам за благодарност?
- Мен. - Солидни спестявания и нова къща.
Ще се облека. Ако ти се спори с някого, спори със себе си.
Е, браво.
Зрелите хора не приключват връзките си с подобни детинщини.
Точно ти ли го казваш?
Поли, и докторът ти го каза - аз съм огледало, отразяващо твоята същност.
- Чуй се само! - Само цитирам неговите думи.
След като израснах в такава среда, ми беше трудно да вярвам в любовта.
Не парадирахме с парите си като някои от съгражданите ни,
но имахме хубава къща и икономка - Зиоми.
Татко се беше замогнал бързо и не искаше да се осланя на парите.
Беше израснал в среда, която постоянно те държи нащрек.
Смяташе, че не бива да разкриваме напълно картите си.
Това се оказа негов житейски принцип.
По лекарско предписание. С обич: Лейла
Ти ли си, сърдитке?
- Боже... - Задръж дъха си за момент.
Карла каза, че тревата е хубава. Не я хаби.
Оставила те е сама у дома до края на годината,
с пикапа, златната рибка и кредитната карта?
Да. Тежкарят с мазератито щракна с пръсти и я отведе в Малибу.
Децата са излишни. Майната ми на мен.
Поне прекара 17 години с майка си, преди да те зареже.
Не страдам. Да прави каквото ще, стига да ни измъкне от тази дупка.
- Телевизорът ли се чува? - Не, за жалост.
Съжалявам.
Трябва да затварям. Чао.
Ще напусна, ако продължават да се карат така.
Носиш кучешка каишка и розова перука.
Пусни ме. Чу ли?
- Нищо не ти правя... - Пусни ме.
Връщай се в леглото, Айви, добре съм.
Лека нощ, Айви, всичко е наред.
Не звучахте добре, мамо.
Утре е последният ни ден тук.
Да го прекараме приятно.
- Но... - Наспи се.
- Лека нощ, Айви. - Лека.
Всичко е наред. Сладки сънища.
Ежедневието ни беше низ от крайности.
Семейното равновесие беше разклатено,
но всяка кошмарна нощ беше последвана от хубав ден.
Татко имаше много коли, но Звяра беше най-хубавата сред тях.
- Добре. - Превключи на трета.
Виждам, че преодоляваш страха си.
Превъзмогнеш ли го, нищо няма да ти се опре.
Пак ще се упражняваме, когато ми гостуваш през лятото.
Напечата ли писмото за кандидатстване в "Барнард"?
- Да. - Хубаво.
Написах го, но...
Предпочитам да следвам в художествена академия.
- Не. - Мама смята, че...
Майка ти е стюардеса от Вашингтон,
която не е завършила следването си и ти втълпява излишни страхове.
Мисля, че се чувства наранена от теб.
Тя охладня към мен.
Тя първа се отчужди от мен
и аз последвах примера й.
Не смятам, че трябва да оправдавам постъпките си пред детето си.
Да се връщаме.
Добре.
- Ще се напуша до безпаметност. - Само това ни липсва.
Вечерта ще е забавна.
Аспенските партита бяха за елитен кръг от старателно подбрани хора.
Този елитен кръг имаше нужда от допълнителен подбор.
Благодаря.
В него допускаха хора, с които човек не биваше да запознава дъщеря си.
Я кой е дошъл! Хъксли!
Радвам се да те видя, скъпи. Как си?
Много практичен тоалет, Айви. Радвам се да те видя, мила.
Тогава го видях за първи път.
Открояваше се от останалите.
По-добре се вписваше в обстановката.
Когато ме погледна, почувствах, че вижда истинската ми същност.
Не поредното невзрачно момиче.
Ела в тоалетната. Вътре се раздават наркотици.
Тихо, слушам пианиста.
Превръщаш се в скучна старица.
Здрасти. Е, нищо.
Грабни си каквото искаш. Не бъди толкова плаха.
- Благодаря. - Благодаря.
Преподавал е на Джена Казински в "Долтън". Преуспял мъж е.
Превърнал се е в нещо като гуру. Има ферма в Давос.
Коя би предпочела тийнейджър с акне и грозна кола пред него?
- Не и аз. - След малко ще се върна.
Какво прави?
Забравих за тоалетната. Ела. Трябва да я видиш.
Подръж ми чашата.
- Не ме оставяй да смъркам сама. - Аз ще ти правя компания.
Има вкус на аспирин.
Смръкни отново, и няма да ти пука за вкуса му.
Еха! Имаше право.
Оставям те да медитираш. Ще ти я върна след малко.
Такива бяха момичетата в Аспен.
Умееха да подбират партитата, роклите и думите си.
На мен това не ми се удаваше.
Ти си дъщерята на Хъксли, нали?
- Познаваш ли баща ми? - Той е прочут учен.
Не знаех, че учените са толкова популярни.
Забелязах, че те е страх от мъжете.
Това ще ти помогне да се отпуснеш.
Очаквах първото смъркане на кокаин да е значимо преживяване ,
което да ме потопи в атмосферата на партито
и да ме накара да се почувствам в свои води - като Лейла и Мелъни.
Благодаря.
Оказа се, че дрогата
не само не притъпява самотата,
но и допълнително изостря усещането за изолираност.
Здрасти! Теб търсех!
Тази вечер си много сладка.
Партито е супер, нали?
Не знам. Мисля да се прибирам.
Недей. Защо ще си ходиш? Пълно е със страхотни хора. Освен това...
Всички са толкова жизнени. Нали разбираш?
С тях мога да правя всичко и да бъда каквато поискам. Това е върхът!
Яко си се надрусала.
- Не. - Да.
Е, добре де, така е.
Утре ще отидем ли на пързалката, преди да замина?
Не ми се ходи.
Фигурното пързаляне не ти ли омръзна?
Не сме кой знае колко добри.
Определено не сме олимпийски надежди.
Все пак тренираме през ден от над десет години.
Да, от деца,
но вече е време да пораснем.
Последно - скучна старица ли съм, или непораснало дете?
Добре де, не се муси. Тази вечер си много сладка.
Ще ми се да останеш, но разбирам, че не искаш, така че чао.
Обичам те. Лек път. Ще се видим утре.
Здравей.
Вече не си малко момиченце.
Трябва да се пазиш.
Г-н Хъкс и майка ти те доведоха тук.
Повериха те на мен и се стараех да се грижа добре за теб.
Чувствам те като своя дъщеря.
Опитвам се да те напътствам.
Да, знам,
но може ли да поговорим утре? Много съм уморена.
Няма вечно да съм до теб, съкровище.
- Защо не сложи кънките в багажа? - От страх, че ще загубя и тях.
Спести ми тийн мелодрамите. Почти на 18 г. си. Развивай се с мен.
След две седмици ще се върнеш и ще прекараш цялото лято тук.
Слушай.
Не вярвай на всички критики по мой адрес.
Майка ти ще ти наговори какво ли не.
Не всичко ще е вярно.
Не всичко ще е такова, каквото изглежда.
Обещаваш ли да не се поддаваш на клевети?
- Добре. Сега върви. - Добре. Чао, татко.
Сиатъл, май 1997 г.
Тук се диша по-леко. Вече не сме на голяма надморска височина.
От влажния въздух ще ми излезе пъпка.
В квартала живеят твои връстнички.
Играят тенис. Сигурно членуват в клуба.
Това ли ще е новият ни идеал - бял хляб с пилешка салата в тенис клуба?
Всезнайке, навремето поканата в тенис клуба носеше престиж.
Сега ще се уредим не само с покана, но и с членство.
Татко би ни посъветвал да не постъпваме в клуб,
който би ни приел за свои членове.
Да отидем на ледената пързалка.
От седмици я избягваш.
Ая се обади да пита дали тренираш.
Или, тъй като нямаш други хобита, ми помогни да разопаковаме кашоните.
Хубаво!
Докато си горе, свали сакото на баща си и го изгори.
"Татко би ни посъветвал да не постъпваме в клуб,
който би ни приел за свои членове."
- Тук е много студено. - И неприветливо.
Говорих с треньора. Днес е зает, но ще ни отдели няколко минути.
Виждам го. Г-н Уилямс, здравейте, тренер.
- Здравейте. Уилямс. - Полин. Това е дъщеря ми Айви.
- Приятно ми е. - И на мен.
Какво ви се прави днес?
По телефона обсъдихме индивидуални тренировки на пързалката.
Добре.
Готова ли си за тренировки на състезателно ниво?
В Колорадо постоянно участвах в състезания.
През изминалата година?
- Да. - В тази форма.
Какво имате предвид?
Имаме строги изисквания към височината и фигурата.
Моля?
Ще е чудесно попълнение в мажоретния ни състав.
Майка ми е смятала, че ако пренесе парчетата от детството ми
в новия дом, и аз ще бъда предишната,
но все някога трябва да се разделим с детските илюзии.
Мамо, смятам да...
Беше заспала над готварските книги ,
сякаш се готви за коктейлно парти с новите си приятели от тенис клуба.
Беше жалка гледка.
Светът, към който с нетърпение се върна, беше плод на фантазията й.
След като всяко място ми се струваше нереално,
исках да се върна към кътчето, което поне ми беше познато.
Аспен, юни 1997 г.
Вземете куфарите си от зоната за получаване на багаж.
- Здравей, татко. - Добре дошла.
Това вече е друго нещо. Да си разменим багажа.
Джени Холцър използвала такъв.
Хареса инсталациите й на биеналето, нали?
Да.
Ако ще ставаш художничка, ще ти трябва портфолио, нали?
Да.
Първата ми изненада е, че джипът ще е твой,
стига да се хванеш на работа през лятото и да си плащаш бензина.
Не може да бъде! Ще ми дадеш Звяра?
- Знаеш ли? - Какво?
Липсваше ми.
Подмина къщата, татко.
Втората изненада за току-що навършилата ми 18 г. дъщеря.
Какво си направил?
Предположих, че ще искаш уединение.
Имам ти доверие.
- Здравей, старице. - Здравей. Какво става?
Може известно време да поживея с теб, ако нямаш нищо против.
Разбира се, че нямам, но не го очаквах.
- Знам. - Липсваше ми.
- И ти на мен. - Прибирам се вкъщи.
Настани се и си донеси апетита у дома.
Сиби е подготвила вечеря.
Коя е Сиби?
Малките промени стават по-забележими след кратко отсъствие.
В дома, в който си израснал, те придобиват сеизмични мащаби.
- Любов моя! - Здравей!
Какво е станало тук?
Айви, искам да те запозная с някого.
Това е Сиби Макгинти Голдман Коен.
Беше прочута актриса, преди да се родиш.
Не ме състарявай толкова.
Айви, радвам се най-после да се запознаем.
- Приготвили сме френски специалитети. - Изглеждат много изискано.
- Благодаря за поканата. - Уи, уи, уи!
Мерси.
- Мерси, мосю Хъкс. - Мадмоазел.
Зиоми, напълни две трети от чинията на Айви със зелени храни.
Малък трик за вталяване.
Лейла, бащата на Айви спомена, че майка ти е в Малибу.
Да, там е. Замина с новия си приятел.
Сама ли те остави тук?
Да, но съм свикнала, така че няма проблем.
О, Хъкс, сърцето ми се сви от болка!
Извинявай, но коя си ти?
Изглежда знаеш много за всички нас,
но аз не знам нищо за теб.
Татко?
Преди няколко месеца Миси Куутс от женския клуб в университета
ме покани да дойда от Палм Бийч.
Реших да прекарам лятото тук вместо в Саутхамптън
и звездите се подредиха в наша полза.
Сиби беше отвратителна, но не и неочаквана.
Напълно отговаряше на типа жени, които можеше да срещне в Аспен.
Налягането на водата е страхотно.
Готова ли си да се гушнем в леглото като едно време?
Зависи. Още ли хъркаш?
Не. Ти беше тази, която хърка.
Дрънкаш глупости.
Откога продължава това?
Кажи ми, мила, откога?
- Откога... - Продължава това?
Моето момиче.
- Отбий тук. - Добре.
Натисни силно спирачката.
Превключи на първа.
Добре. Браво.
Така. Чудесно.
Всяко лято умира по някой празноглав търсач на силни усещания.
- Тези момчета приятели ли са ти? - Не.
В този град можеш да се държиш приятелски с всички,
но не всички са ти приятели, разбра ли?
Да, разбрах.
"Съзираш своя дух като във огледало
в това море, на бяг отдадено всецяло,
и бездна също тъй горчива е духът."
Ще ловиш ли риба с мен, млади ми Бодлер?
Да.
Дъгова пъстърва -
на един часа, зад сенчестата скала.
- Добре. - Хищниците не ги виждат там.
Затова се крият за скалите.
Точно там са.
Казах ти. Остави я да се пораздвижи.
Сега навивай.
Риболовът ти се удава.
Не било толкова лошо да прекарваме време заедно.
Мислех си да запалим Звяра
и да къмпингуваме при Лост Ман някоя вечер.
Така ще отбележим рождения ти ден със закъснение.
- Може. Ще бъде забавно. - Нали?
Да вземем ли Сиби?
Тя е много странна, татко.
- Разсмива ме. Беше голяма звезда. - Нямах представа коя е.
Това не е важно. Нали искаш да съм щастлив?
- Да, щом тя те прави щастлив. - Добре.
Тя е от жените, които...
Въдицата ми се заклещи.
Които биха декорирали палатката
и взели кофа за шампанско и кристални чаши на къмпинг.
- Защо си с нея тогава? - Позволи на баща си да се повесели.
Разбираш ме, нали? Вече си голямо момиче.
Надраснала си нуждата от бащина закрила.
Да отидем на къмпинг идната седмица, само ние двамата.
- Става ли? - Да.
Добре.
Тази страна на татко ми липсва.
Понякога лошите спомени засенчват хубавите, но важното е, че ги има.
Заповядайте. Сандвич "Боб Марли", без маруля.
- Благодаря. - Остани там. Не мърдай.
- Здравей. - Здрасти.
Карлос и Картър ще ходят на къмпинг по Литъл Ани Роуд довечера.
- Ще дойдеш ли? - Да.
- Супер, защото Карлос е луд по теб. - Глупости, Лейла, не е вярно.
Напротив. Спи с него довечера.
Направи го и най-после се отърви от девствеността си.
Защо проклетите туристи си водят децата и ги натрисат на непознати?
Ужас, започват да ближат прозорците. Колко ти дължа?
- Аз черпя. - Благодаря. Вземи си спален чувал
и колкото алкохол можеш да носиш.
- Чао, до довечера. - Чао.
Тук съм, деца.
Здравейте. Какво ще обичате?
- Това бренди ли е? - Не, коняк.
- Не пия бира. - Много сме изтънчени.
Тази трева смърди ужасно. От кого я взе?
От онзи тип с кръпките на ръкавите на партито. Видяхте ли го?
Надничаше под полата на Лейла, дъртият му извратеняк.
Карлос беше барман на барбекюто, което баща ти организира.
- Така ли? - Научих се да приготвям коктейли.
- Ще ти направя, ако искаш. - Супер.
На мен няма ли да ми приготвиш коктейли?
Какво има в Сиатъл
освен дъжд, суши и Кърт Кобейн?
Кобейн е мъртъв.
Салата "Цезар" със сьомга. Предлагат я навсякъде.
Искаш ли гъби? Добре ще ни дойдат.
Първо ти си вземи.
Да видим.
Смърдят ужасно.
Как е?
Гадост, Лейла! Дъхът ти вони на говежда яхния!
- Гадни са. - Да.
Така...
Картър, ела да ми покажеш колко си ловък в хвърлянето на ножове.
- Добре. Идвам. - Искам показно.
Това е полезно умение.
Баща ти организира щури партита.
И аз ще организирам такива на неговата възраст.
- Нима? - Отсега си поканена на тях.
Добре.
Завиждам ти за живота, който водиш с него.
- Ще си хапнеш ли от гъбите? - Не, така ще повръщам дни наред.
Ще ги пия на чай. Той ми понася. Искаш ли?
- Може би. - Пий!
Опитай го, Айви. Знам, че искаш да се забавляваш.
- Не се противи. - По-смело, Айви.
После ела да си поиграеш с мен във вълшебната гора. Давай!
- Е, добре. - До дъно.
- Добре. - Хайде.
Така ви искам! Елате!
- Да отидем ли при тях? - Да.
- Идвайте. - Да вървим.
Потопете се в психеделичното преживяване!
Здравей.
Здрасти.
Откъде се връщаш?
- Какво стана? - Нищо, мамо.
Уморена съм.
Лейла, от чия кола слезе?
Имам два часа за сън, преди пак да гледам три пищящи хлапета,
така че не ме разпитвай, става ли?
Не бях сляпа. Виждах какво прави и се страхувах да не пострада,
но и малко ревнувах
и исках да се осмеля да постъпя като нея.
Почти следобед е.
- Почивен ден ли имаш? - Да.
Джери Кларк ще намине да донесе нещо за партито.
Помогни му да го разтовари и си заслужи джобните за трева.
Смятах да ходя на пързалката.
Ще се караме ли?
Студентките в художествени академии в Ню Йорк не ядат въглехидрати.
Браво на теб. Мъдър избор.
Оставям ти тази карта, за да платиш на Джери.
Добре съм.
- Здравей, Айви. - Здрасти, Джери.
Как е майка ти? Добре ли ви се отразява животът в Сиатъл?
Да, добре сме.
- Татко заръча да ти помогна. - Добре.
Милиардерите карат децата си да работят. Тарикати!
Уискито със син етикет ми свърши. Ще отскоча да заредя.
- Готово. - Заповядай.
Еха, платинена карта.
Внимавай пред кого я показваш.
- Мога да се справя с натрапници. - Уви, не можеш.
Готово.
Предай на баща си, че ще донеса останалото в 16,30 ч.
Добре.
Здравей. Забравихме се.
- Здравей. - Ела да те прегърна.
Радвам се да те видя.
И аз теб.
Какво те тревожиш?
Имам нужда от съвет.
Жените по-непридирчиви любовници ли са от мъжете
според твоя опит?
Не.
В никакъв случай.
Тайната е разбулена.
Питам,
защото Лейла е пощуряла по момчетата,
а аз още не съм правила секс.
Не знам по какво си падам.
Не се притеснявай.
Много съм самотна.
Дай прегръдка.
Тук ми харесва. Уединено е.
Сиби има четири брака зад гърба си.
Цели се в богаташи. И майка ти се е омъжила за такъв.
А моята е напът да се обвърже с онзи от Малибу.
Еха, не си поплюва.
Татко ни остави без пукната пара. Сервитьорка ли трябваше да стане?
Познаваш я. Това не е в неин стил.
Не искам да бъда притежавана.
Желана да, но не и притежавана.
Може би спокойният живот в Сиатъл е по-подходящ за теб.
Там ще си далеч от фалшивия блясък на аспенската измет.
Довечера сигурно ще видим Персеидите.
Италианци ли са?
- Не, глупаче. - Какво представляват?
Метеорен поток. Падащи звезди, които се наблюдават всяко лято.
Не думай!
Хъкс поне се опитва да те образова.
Да.
Ела. Да се връщаме на партито и да сложим студена бутилка с бира
върху загадъчната ти синина.
- Да си вземем по питие. Благодаря. - Благодаря.
Здравей, Айви.
Радвам се, че отново си сред нас.
Това е приятелката ми Лейла. Лейла, представям ти Лорънс Ричардс.
С прекрасната дама вече се познаваме.
Радвам се да ви видя отново.
Погледни на два часа.
Флиртува с мъжете със завидна увереност.
- Здравей. - Здравей.
- Не ми върна обаждането. - Не съм разбрала, че си звънял.
Оставих съобщение на дамата, която вдига телефона ви.
Зиоми не ми казва, когато ме търсят момчета.
Разбирам, само че не съм момче, а мъж.
Покажи, че си мъж, като донесеш истинско питие на дамата.
Какво ти се пие?
- Може би шампанско. - Добре.
Шампанско да бъде.
Помня те. Лицето ти ми напомня за Ингрид Бергман.
Тази препратка издава възрастта ми.
- Знаеш ли коя е тя? - Да.
Разбира се. Ингрид Бергман е невероятна.
"Недискретно" е сред любимите ми филми.
Наистина ли? Явно носиш стара душа.
С какво се занимаваш?
Нека позная. Ти си художничка.
Да, всъщност кандидатствам в художествени академии.
Значи трябва да си поговорим.
Познавам директора на отдел "Прием на студенти" в "Парсънс".
Ще се радвам да ви запозная.
- Би било чудесно. - Дадено.
От Ню Йорк ли си?
Тук е пълно с нюйоркчани.
Не, израснах тук.
Здравей. Лари те търси.
Тъкмо се запознах с нова приятелка.
Виждам,
- но няма да станете приятели. - Защо?
- Изглежда очарователна. - Такава е, но не е за теб.
Какво има, татко?
Нищо. Сбогувай се с милия мъж.
Усмихни се и си върви.
- Съжалявам. - Нямаше как да знаеш.
Ето те. Пуши ли ти се? Казах на тайфата да ни чака в центъра.
- Да. - Супер.
Бива си го. Карлос би се побъркал от ревност.
Стига, на възрастта на баща ми е.
Исках да го опазя в тайна дори от Лейла.
Тя привличаше много мъжки погледи, но неговият се спря на мен.
- Ще станете вир вода. - Защо?
Татко не би ни извел на риболов, ако има буря.
Какво ли разбирам аз? Приятна прощална вечер.
Благодаря.
С татко обичахме да ходим на къмпинг,
но от самото начало си пролича, че това пътуване ще е различно.
Усещах надвисналия мрак.
Не знаех как да го разсея. Някак трябваше да премина през него.
- Татко, ще се изсипе силен дъжд. - Циклонът ще отмине бързо.
Свързах се с горската служба. Къмпингите са отворени.
- Как ще ловим риба под светкавиците? - Отърси се от страха.
Трябва да довеждаш нещата докрай.
- Татко, пороят не утихва. - Досущ като майка ти си.
Усилията и трудностите никак не ви се нравят.
Видя ли? Дъждът спира, когато му заповядаш.
Трябва да имаш позитивна нагласа и да вярваш в силите си.
Инициативните хора оцеляват. Малко дъжд не може да ги уплаши.
Подпиши се в жълтото поле. Под какво се подписвам?
Многото въпроси помрачават радостта.
Едно ще ти кажа.
Хората са алчни.
Всички ще се домогват до състоянието ти.
Не бива да хлътваш по нехранимайковци
и да обвързваш бъдещето си с мъже, които са с теб заради парите ми.
Вложил съм прекалено много труд, за да го допусна.
- Знам, че работиш много. - Нима?
Не мисля, че си наясно.
По-миналата вечер изглеждаше като безпомощна сърна пред разстрел.
За компанията ти ли се отнася?
Давам ти възможност да не се превърнеш в пропаднала
привилегирована наследница без собствена кариера.
Бъди инициативна. Намери си работа. Знай си цената.
Не бъди от жените, които само планират партита,
носят крещящи обеци
и се опитват да станат светски гурута.
Подпиши се в жълтото поле.
Ще ми бъдеш благодарна.
Браво!
Постъпи разумно.
Вече си една от нас.
Стана истински член на семейството ни.
Отивам да уловя нещо за вечеря.
Това беше превключването, което мама спомена.
Той нямаше да си спомня станалото, но аз никога нямаше да го забравя.
Разочарованието от човека, когото обичаш повече от всичко.
Осъзнаването, че любовта, в която си вярвал, не съществува.
Огорчението повлиява на начина, по който възприемаш хората,
и завинаги се загнездва в съзнанието ти.
Почакай. Забрави си скицника.
Не изхвърляй всичко, което ти давам.
Рисуваш все по-добре.
Благодаря.
Съжалявам за снощния порой.
Погрешно изтълкувах прогнозата.
- Погрешно си я изтълкувал ли? - Да, случва се.
Сиатъл, септември 1997 г.
- Домашното затруднява ли те? - Да.
За "Възхвала на Глупостта" от Еразъм Ротердамски е.
"Никой не е изтъкан само мъдрост и проницателност."
Ще ми се да го бяхме изучавали. Учеха ни да къпем бебета
и да подреждаме маси в часа по домакинство.
Здравейте!
Ужас, това са съседите. По дяволите!
Здравей, аз съм Франси Соренсън.
- Здравей. Аз съм Полин. - Приятно ми е.
- А това е Айви. - Здравей, Айви. Това е Джени.
Живеем отсреща.
Реших, че е крайно време да се отбия да ви поздравя.
Много мил жест. Благодаря.
Къщата изглежда чудесно. Възродила си розариума.
Благодаря, Франси, още правя подобрения.
Айви, Дженифър ми каза, че учиш в "Бърнет".
- Как ти се струва гимназията? - Много й харесва.
Да заведем дъщерите си на вечеря в клуба.
Все още не членувам в него.
Имаш две седмици за кандидатстване. Номиниралият те внесе ли формуляра?
Почти съм го попълнила, но не играя тенис много добре.
Ходя на уроци, за да си възвърна формата.
Не ме разсмивай. Никой не играе тенис в клуба.
За членовете е важно само да са част от общността му.
Съжалявам за дима.
Виж, знам, че в момента преживяваш тежък развод.
Като повечето хора.
Боже мой.
- Извинявай. Димът пречи ли ти? - Не, не те съдя.
- Просто искам да... - Не харесвам хляб с пилешка салата.
Но благодаря, че намина.
Добре.
Е, добре дошли в квартала.
Благодаря.
Татко би получил удар, ако научи, че нарушаваме диетата със сладкиши.
Още са топли.
Нали?
Много са вкусни.
Трябваше да съм по-мила със съседката.
Ако не бях толкова разсеяна, можеше да завържа нови приятелства.
Но мислех единствено за начина, по който ме гледаше онзи мъж.
Като лисицата в гората.
С поглед, изпълнен с любопитство.
Сякаш би могъл да ме изяде.
Или да ме обича.
Бях склонна да му позволя и двете.
Да, моля?
Майка ти ще те пусне ли за Нова година?
Да, позволи ми да дойда. Отначало не искаше, но накрая склони.
Супер. Да знаеш, че Карлос и Мелъни понякога се натискат.
- Бясна ли си? - Не, не ми пука.
Ясно. Искаш истински мъж.
Спокойно. Ще опазя тайната ти.
Той вече пристигна за празниците с някакви шведски биохимици.
Натрупали са неприлично високи сметки в бара на хотела,
така че явно те чака.
Добре. Чао, Лейла.
Чао. Обичам те.
Извинявайте за неравното кацане, дами и господа. Добре дошли в Аспен.
Сега е 16,17 ч. местно време, а температурата навън...
- Здравей, татко. - Здравей.
- Здравей, съкровище. - Здравей, Сибил.
След ремонта ще стане като фоайето на хотел "Фор сизънс - Жорж V".
- Искаш ли вино? - Да, бих пийнал.
Ако Айви не пие, може да се въздържим.
Къде е Зиоми, татко?
Решението да си тръгне беше общо.
- Та тя ме отгледа! - Не, с майка ти те отгледахме.
Тя беше само служителка, не част от семейството.
Миличка, не тъгувай, не ти трябва бавачка. Скоро ще си студентка.
Тези промени са в реда на нещата.
За броени месеци Лейла толкова се беше отдалечила от мен,
че вече не виждах накъде се е запътила.
Не знаех дали искам да я последвам,
или да я оставя да си отиде.
Здравей.
Защо не ме събуди, като пристигна?
Исках да гледаме филми и да пием заедно.
Извинявай.
Диетата от салати изглежда ефикасна. Станала си кожа и кости.
Исках да отслабна за потенциална работа.
Няма ли да се качиш?
Не може да спиш на дивана. Хайде.
Ела.
Увивам те в одеялото като бурито.
Тоалетът ти е много изискан.
Носи го с гордост. Изглеждаш добре.
Г-це Айви, парти автобусът е тук. Ще се повозиш ли като голямо момиче?
- Не я притискай, Мел. Ще те намерим. - Добре.
Вземи ни много шампанско.
Лейла ми избра тази рокля.
Три чаши шампанско, моля.
Според татко с нея съм изглеждала като момиче от Аспен.
Явно дотогава не съм изглеждала като местните момичета.
Реших онзи ден да се престоря
на типично момиче от Аспен.
- Чашите са мои. - Няма да пиеш пред очите ми.
Поне крий алкохола в мое присъствие.
Щом имам право да гласувам, имам право и да пия.
Много бързаш да пораснеш.
Няма да те назидавам повече.
Изглеждаш различно.
- Взех си душ. - Добре.
Имах предвид, че изглеждаш много добре.
- Благодаря. - Искаш ли още шампанско?
- Ще ти сипя. - Да.
- Ая май спъва свалките ти. - Да.
Заповядай.
След малко ще се върна.
Добре.
Здравей. Изгуби ли се?
Не, търсех приятелките си.
Така ли? Мисля, че знам къде са.
Ще отида за още едно питие. Искаш ли да те заведа при тях?
Да.
- Сигурна ли си? - Да.
Мисля, че са горе - в зоната на афтърпартито.
- Ясно. - Извинете, господа.
- Честита Нова година. - Честита Нова година.
Извинявай, ако греша, но мисля, че си момиче
с богато въображение, прав ли съм?
Да, така мисля.
Мелъни?
- Почти стигнахме. - Добре.
Да влезем за малко.
Ще си приготвя питие и после ще си вървим, става ли?
Да.
Извинявай за навалицата отвън.
По празниците става пренаселено.
Повечето жени, които познавам,
искат всички да се обличат еднакво и да афишират статута си.
Намирам това за скучно.
Ти тепърва прохождаш в живота, Айви.
За мъж като мен
компанията на жена като теб е освобождаваща.
Слушай, заникъде не бързам.
Ти определи темпото.
Добре.
Може да се върнем след малко.
Искам да намеря приятелките си и да си взема още шампанско.
Или пък не.
Погледни ме, Айви.
Всичко е наред.
Не позволявай това да ни развали настроението. Айви!
Айви!
Айви...
Здравей. Добре ли си?
Какво стана?
Най-сетне прозрях истината.
Вече не можех да ги различа.
Баща ми, онзи мъж и цялата шайка съучастници.
Честита Нова година!
Всички те сякаш бяха откраднали нещо безценно от мен.
Айви, моля те, спри.
- Ще ме откарате ли до летището? - Следващият полет е чак в 6 ч.
Моля ви, изчакайте ме.
Изслушай ме. Не исках да виждаш това.
Моля те, спри. Позволи ми да ти обясня.
Нищо не направихме. Само танцувах. Баща ти не би стигнал по-далеч.
Смяташ, че не виждам какви ги вършиш ли, Лейла?
Постъпваш егоистично, постоянно си друсана, живееш във вилата на татко,
където правиш бог знае какво с него и приятелите му.
- Какво правиш с живота си? - Мама забрави да плати сметките.
- Спряха ми отоплението и трябваше... - Не ми пука.
Не разбираш ли, че не всички имаме богати бащи, който да ни издържат?
Имаш ли някакъв досег с реалността?
- Не сме направили кой знае какво. - Той ми е баща, Лейла!
Чуваш ли се какви ги говориш? Той ми е баща.
Аз... Спри! Моля те.
Моля те, почакай.
Не си тръгвай. Много съжалявам, чу ли?
Прости ми, моля те.
Започни да вземаш по-разумни решения.
Мразя да плача.
Плачът ми звучи странно -
сякаш съм затворена в огромен стъклен буркан
и воплите отекват в главата ми.
Не се разплаквам лесно,
но тогава загубих способността да сдържам плача си.
Айви, когато бях млада,
преди да срещна баща ти, бях стюардеса...
Защо ми разказваш за себе си всеки път, когато се издъня?
Млъкни и ме изслушай. Важно е.
За един от престоите между полетите
по случайност бяха запазили само една стая за екипажа.
Оказа се, че подобни случайности не са рядкост.
Пилотът, с когото пътувахме,
заплаши да ме удари, ако крещя.
Дълго разсъждавах над причината Лейла да постъпи по този начин.
Животът й не изобилства
от добри примери и хубави преживявания.
Опитвала съм се да те предпазя от грозните страни на живота,
но тя беше оставена да се справя сама.
Разбираш, нали?
Какво стана с пилота?
Още помня натрапчивия мирис на белина на чаршафите,
характерен за евтините мотел.
Взех си душ, поспах малко
и на другия ден отидох навреме на работа.
Кавалерски ми отвори вратата на летището.
Поздрави ме с "добро утро".
Имаше привлекателна външност.
Ще вдигна.
Да, моля?
Да, Хъкс, ще ти я дам.
- Здравей, татко. - Тръгна си внезапно.
Има ли нещо, което искаш да обсъдим?
Кажи ми какво искаш да чуеш от мен.
Още съм същият баща, когото си познавала цял живот.
Видя ме в момент на чисто човешка слабост.
Не стана това, което предполагаш.
- Изчакай. Искаш да я чуеш ли? - Да, дай ми я.
Айви, миличка, искам само да ти кажа,
че мъжете имат определени нужди.
И аз го осъзнах на твоята възраст.
Не е станало това, което си мислиш. Всичко е било игра.
Когато натрупаш повече опит, ще разбереш.
Дай ми я пак. Благодаря. Върви.
Беше Нова година. И ти не беше трезва.
Кой знае какво си си въобразила, че си видяла?
Отлично знам какво видях.
Татко, мисля, че не искам да те виждам повече.
Внимавай какво си пожелаваш.
Развинтената ти фантазия те притиска в ъгъла, а това е слаба позиция.
Исках само да си някогашния ми баща.
Не може да получаваш всичко, което поискаш. Запомни този урок.
Миличка, дай ми слушалката.
Майната ти, Хъксли, копеле недно!
Докъде я докарахме...
Все повтаряше: "Контролирай нещата, които се поддават на контрол".
Мисля, че имаше предвид теб.
Хората като цяло, включително и мен.
Мамо,
миналото лято ме накара да подпиша едни документи.
- Господи... - Не знам какво точно съдържаха.
Може би са били свързани с данъци, но в тях имаше нещо нередно.
Подготвял се е за деня, в който ще осъзнаеш какъв е всъщност.
Това все някога щеше да стане.
Лишил те е от наследство, в случай че се настроиш срещу него.
Така постъпва с всички. Обсипва те с внимание.
Кара те да се чувстваш много специална и обичана,
с ясното съзнание, че може с лекота да те лиши от обич и внимание
и да те зареже най-безцеремонно.
Сиатъл, юни 1998 г.
Падането му от пиедестала, на който го бях поставила, ме съкруши.
Честито дипломиране, випуск 1998 г.!
Исках бащата, когото познавах, да се върне в живота ми,
но това така и не стана.
Да влизаме.
Церемонията по дипломирането ще започне и без теб.
Ела.
Много се гордея с теб.
Неописуемо горда съм.
Не предполагах колко ще се вълнувам. Каква прелест!
Разкошни рози. Кой ти ги е изпратил?
Честито за "Парсънс". Надявам се да се видим в Ню Йорк
- Никой. - Никой ли? Щом казваш.
Внеси цветята от анонимния си обожател вътре, за да не увехнат.
Изненада!
Изрових рецептите от готварска книга
от готините в женското образователно дружество.
Розите са прелестни. Виждаш ли как са се разтворили?
Някой внимателно е аранжирал венчелистчетата едно по едно.
Героят на Кари Грант подарява такива рози
на героинята на Ингрид Бергман в "Недискретно".
Това е класически романтичен жест.
Айви?
Какво правиш?
Айви! Боже мой!
Защо го направи?
- Добре ли си? - Съжалявам. Ще почистя.
Да не би да си разстроена, понеже баща ти не дойде?
Не знам.
Може би. Може би реакцията ми е пресилена
и придавам ненужно голямо значение на дребен жест.
Не, не се обвинявай.
Нямаш вина.
Съжалявам, миличка, толкова съжалявам.
Все още недоумявам как толкова красиво място
може да крие толкова грозни неща.
Младите момичета с възрастни мъже бяха често срещана гледка там.
Не ме смущаваше само станалото с Лейла,
онзи мъж
и баща ми,
а и фактът, че това се възприемаше като нещо общоприето.
Тук долу съм.
Изненада!
Здравей.
Нали не си шофирала дотук сама?
Не.
Дойдох със самолет, а джипът беше докаран с камион.
Пожелах да се уверя, че са го доставили благополучно.
Слушай, съжалявам.
Исках да дойда
и да ти покажа, че се опитвам да вкарам живота си в ред.
Ще имам един-два ангажимента.
Може би и агент. Тайният ти любим
ми помогна с връзките си.
Дължа ти благодарности.
Защо? Не ти ли съсипах живота?
Опита се да ме сватосаш с Карлос.
Трябваше да те послушам.
Какво ще ми кажеш?
"Извинявай, че изчуках баща ти, но може ли да спя у вас?"
Не съм чукала баща ти,
но да, надявах се да пренощувам при теб.
Липсваш ми.
Моля те.
Не искам да загубя и теб.
Добре, влизай.
Само стъпвай тихо.
Татко ми изпрати подарък, вместо да дойде лично.
Честито дипломиране. Татко
Посланието му беше недвусмислено .
Виж каква секси нощничка изрових от архива.
Рисувала си ме.
Да.
Приятно ми е, че ме виждаш по този начин.
С Лейла израснахме на едно и също място.
Ходихме на същите партита.
Бяхме възпитавани с едни и същи пагубни порядки.
Много ми липсваше.
И ти ми липсваше, старице.
Аз успях да се измъкна от онази среда,
а тя не можа.
На другата сутрин осъзнах,
че никога нямаше да се измъкне оттам.
За предпочитане е пред тенис клуба.
Ще си потърся място на първия ред.
Животът ми не беше приказка.
Реалността е далеч по-хаотична, но и много по-интересна.
През онази година всички, на които държах, сякаш се промениха,
- но вече знам, че не е било така. - Давай, хлапе!
Всъщност аз се бях променила.
Красотата постоянно се променя, но невинността остава същата.
Промени ли се веднъж, я губиш.
Но със загубата на невинността ставаш по-прозорлив
и започваш да виждаш истинската същност на нещата.
Продължавам да изповядвам някои от принципите на баща ми.
Трябва да се отърсим от страха.
Само така ще можем да разгърнем потенциала си.
На Лорън, Грей и Брук
В памет на Лорън Фицсимънс
Превод РАДОСТИНА СТОЙЧЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО