Коли я озираюся на минуле,
гадаю, є речі, на які варто було б дивитися інакше.
Усього я зробив десь 50 дзвінків,
але у дзвінках я не погрожував і не проявляв агресію.
ЩОРОКУ У США ФІКСУЮТЬ БІЛЬШЕ ТРЬОХ МІЛЬЙОНІВ ВИПАДКІВ ПЕРЕСЛІДУВАННЯ
Кажуть, що у будинок вдерлися, що це був я.
Але свідків немає.
Це як той хлопець, що кричав: «Рятуйте, вовк».
МЕНШЕ ЯК 15% ВИПАДКІВ ДОХОДЯТЬ ДО ВИСУНЕННЯ ЗВИНУВАЧЕННЯ
Щодня я можу очікувати тисячі дзвінків.
Що за мною стежитимуть.
Я не знала, чого очікувати, тому не могла знайти собі місця.
Важко було передбачити, як все закінчиться, і чи закінчиться.
Я боялася за своє життя.
СЕРІАЛ NETFLIX
Краще б мене вважали вбивцею, а не переслідувачем, розумієте?
Мені хотілося, щоб вона відчувала, що за нею слідкують.
Будь-хто може стати переслідувачем.
Це все балачки про бабая.
Я досі поводжуся схиблено…
БЛОК АЛЬФРЕДА Д. ГЬЮЗА ҐЕЙТСВІЛЛ, ТЕХАС
ВІДДІЛ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОСУДДЯ ШТАТУ ТЕХАС
Мене звуть Девід Ентоні МакҐі
і мене посадили за злочинне переслідування.
Це так називається у Техасі.
У 2011 ДЕВІДА МАКҐІ ЗВИНУВАТИЛИ У ПЕРЕСЛІДУВАННІ КОЛИШНЬОЇ ДІВЧИНИ
ВІН ПОСЛІДОВНО ВІДКИДАВ УСІ ОБВИНУВАЧЕННЯ
Чи заслуговую я бути тут?
Богу одному відомо.
Бо нічого в житті не буває просто так.
ДЕВІД МАКҐІ ВИРІС У ДАЛЛАСІ, ТЕХАС
Моє дитинство можна описати словом «нормальне».
Ходив до церкви, ходив до школи, займався спортом.
Усі разом вечеряли вдома.
Коли розмовляю з різними людьми,
вони очікують почути, що я з бідної сім'ї,
що я без освіти чи ще щось таке.
Але в мене все інакше.
У 18 років я почав прислуговувати при протестантській християнській церкві.
У двадцятирічному віці з'явилася нагода, коли хтось запитав мене,
чи хочу я стати молодіжним пастором, я погодився.
Протягом моїх років служіння
я концентрувався на тому, як допомогти іншим.
2009 РІК КОЛИ МАКҐІ БУВ 31 РІК,
ВІН ЗУСТРІВ ДІВЧИНУ В МІСЦЕВІЙ АПТЕЦІ
Я був в аптеці, вона теж.
Ми пройшли одне повз одного біля прилавка.
І якось зав'язалася розмова.
Вона каже: «Так, я можу прийти потусити,
але спершу піду перевдягнуся». Я кажу: «Круто».
Тоді ми вперше потусили разом.
Це просто жінка, з якою ми познайомилися в аптеці.
Я нічого більшого не очікував.
Мене звати Чарміка.
Я родом з Далласа, Техас.
У 2009 році я була самотньою жінкою,
працювала у той час помічницею керівника відділу
у клініці для ВІЛ-інфікованих округу Даллас.
АПТЕКА «CVS» ОБСЛУГОВУВАННЯ ЗА КЕРМОМ
БЕЗПЛАТНЕ ЩЕПЛЕННЯ ВІД ГРИПУ!
Я підвернула ногу, тож зупинилася в місцевій аптеці.
Там я познайомилася з Девідом.
Купляла знеболювальні.
Мені важко догодити компліментами, але…
він щось таке сказав, не пам'ятаю точно, але було смішно.
Тож ми обмінялися номерами.
На першому побаченні ми пішли в стейкхаус у центрі.
Він був кумедним, ми гарно розмовляли, нам подобалася однакова музика.
Тож мені було цікаво.
І можу ще додати,
що він висвячений церковнослужитель.
А я була дуже релігійною жінкою,
і це ще одна річ, яка приваблювала мене.
Пам'ятаю, як сказала йому, що не шукаю стосунків.
Я була твердо налаштована, що між нами не буде нічого довготривалого.
Але його це влаштовувало, він вважав, що ми зможемо дружити.
Спочатку він був дуже спокійним.
Тиску не було.
Ми могли піти поїсти, побалакати і так далі,
але він був не проти залишитися друзями.
ЗА ЦІ КІЛЬКА МІСЯЦІВ ЧАРМІКА І ДЕВІД КІЛЬКА РАЗІВ ХОДИЛИ НА ПОБАЧЕННЯ
Було кілька разів, коли вона перша дзвонила.
Вона замовляла келих вина
і сиділа поруч, поки я їв, і ми просто говорили, отакі справи.
Особисто я ніколи…
Не дуже любив називати це побаченнями.
Я не дуже люблю оці всі вина й посиденьки,
намагання вразити партнера, витрачання грошей, щоб утримати людину.
Я ніколи не був такою людину.
Вона запропонувала мені показати, де живе.
І тоді ми вперше займалися усілякими дорослими справами.
Розумієте ж, інтимні речі між дорослими людьми.
Коли тебе хтось впускає до свого дому й тіла водночас,
то ти розумієш, що усе йде гладко.
Якщо згадувати, коли все почало мінятися
чи коли я зіткнулася з першими тривожними дзвіночками,
мабуть, це було десь після двох чи трьох місяців.
Він почав більше мене контролювати.
Мовляв: «Подзвони мені, коли прийдеш.
Напиши, як будеш там».
Це було трохи занадто.
Я не хотіла радитися з ним щодо кожного кроку.
Це справді стало проблемою.
Він казав, що я зустрічаюся з іншими. Звинувачував мене.
«Не можна просто з кимось дружити».
Я казала: «Можу, звісно.
У мене є люди, з якими я просто дружу».
Був один випадок, коли я була з людьми з сестринства,
а він просто прийшов на захід.
Ми так не домовлялися,
він просто зневажив мій особистий простір.
Коли я думаю про це, то, мабуть, треба було ще тоді з цим всім покінчити.
4 ЛИПНЯ 2009 РОКУ
У ДЕНЬ НЕЗАЛЕЖНОСТІ 2009 РОКУ
МАКҐІ ПРИЙШОВ ДО БУДИНКУ БАТЬКІВ ЧАРМІКИ БЕЗ ПОПЕРЕДЖЕННЯ
Усі святкували День незалежності.
Вона не брала слухавки, не відписувала.
Я приїхав аж до вулиці її мами,
а її машина стояла перед будинком її матері.
Вони стояли на подвір'ї, розмовляли.
Тож я не зупинився й поїхав далі.
З нею все гаразд. Вона подзвонить або напише, коли буде готова.
Тож я поїхав.
Вони сказали, що я проїжджав зловісно,
тому вона злякалася, бо я проїжджав зловісно.
Я переслідував її.
Мабуть, я мав зупинитися, вийти й сказати: «Агов, я мав переконатися, що все добре».
Але я поїхав далі у справах, розумієте?
Ми з мамою сиділи на ґанку.
Він повільно під'їжджав до будинку батьків.
Якщо я кажу, що я у батьків,
то для чого їхати туди щоб пересвідчитися?
Для мене це була остання крапля.
Остання крапля.
СЕРПЕНЬ 2009
ПІСЛЯ П'ЯТИ МІСЯЦІВ СТОСУНКІВ ЧАРМІКА ВИРІШИЛА ПОКИНУТИ ХЛОПЦЯ
Коли з'явилися тривожні дзвіночки, то я вже могла сказати:
«Агов, з цього нічого не вийде.
З цього нічого не вийде».
Це його засмутило.
Не вийшло просто сказати йому, що між нами все скінчено
і що треба рухатися далі своєю дорогою.
У ДЕНЬ, КОЛИ ЧАРМІКА РОЗІЙШЛАСЯ З МАКҐІ, ВІН ПЕРЕСЛІДУВАВ ЇЇ НА СВОЄМУ АВТО
Я сіла в машину.
Він спершу їхав за мною.
Потім обганяє мене на 35-му шосе, хоча там обмеження у 120 км.
І тисне на гальма посеред шосе, просто перед моєю машиною.
Ледь не врізалася.
На щастя, мені вдалося ухилитися, а машин не було.
Коли я проїжджала повз нього, у його очах був такий вираз:
«Я зневажаю тебе».
Мені було страшно, бо через нього я могла померти.
4 СЕРПНЯ 2009 РОКУ, ТОГО ВЕЧОРА ДЕВІД ПРИЇХАВ ДО БУДИНКУ ЧАРМІКИ
Я мав забрати свої речі з її будинку.
Я приїхав, а вона чомусь не дозволяла їх забрати.
У нас з нею була словесна суперечка,
і вона хотіла, щоб я пішов, але не хотіла, щоб я забрав речі.
Мене це роздратувало, я подумав:
«Господи, яке ж воно тупе».
Але я змирився, типу, нехай так.
Він не йшов. Не хотів іти.
Я кажу: «Іди звідси.
А якщо не підеш, то я викличу поліцію».
Коли я сказала йому, що йду викликати поліцію,
він відштовхнув мене в бік шафи,
пішов у мою кімнату, усе там потрощив, а потім штовхнув мене, коли виходив.
До мене в стосунках ніколи не застосовували фізичне насилля.
А коли тебе отак штовхають об стіну, розбивають телефон
і ламають усе, що стояло на поличці,
то це щось нове, мені було дуже страшно.
Мене вже не було, коли приїхала поліція, тож не знаю, коли саме вона їх викликала,
розумієте?
Поліція приїхала й вони записали все, що вона їм сказала.
НЕЗАБАРОМ ПІСЛЯ ЦЬОГО МАКҐІ ЗААРЕШТУВАЛИ Й ЗВИНУВАТИЛИ В НАПАДІ
ЧЕРЕЗ ВІСІМ ДНІВ МАКҐІ ВИПУСТИЛИ ЧЕРЕЗ НЕСТАЧУ ДОКАЗІВ
ВІДДІЛ ПОЛІЦІЇ
Я сподівалася, що коли він почує про поліцію,
то все припиниться.
Виявилося, що ні.
Це не припинялося.
Він цілими днями дзвонив.
Якщо блокувала один номер, то він дзвонив з іншого.
Як заблокувала номери, то пішли імейли.
Кілька разів він вранці приходив до мене на роботу.
Ніколи не мала проблем, а через нього могла втратити роботу.
бо я ж не знала, може, він прийшов би й щось мені зробив
або моїм колегам.
Тож було страшно.
Довелося обрати інший час для поїздки на роботу,
змінити маршрут.
Я ходила в спортзал.
А він приїжджав на стоянку.
Іноді дзвонив мені зранку.
Казав: «Ти така гарна, гарний одяг підібрала».
Я озиралася навколо, шукала його поглядом.
І таке бувало часто.
І все дійшло до того, що я щоранку ледь змушувала себе встати,
бо почувалася пригніченою й наляканою.
ПІСЛЯ МІСЯЦІВ ДОМАГАНЬ
ЧАРМІКА ОТРИМАЛА ОРДЕР НА ЗАХИСТ ПРОТИ МАКҐІ
МАКҐІ ЗАБОРОНИЛИ КОНТАКТУВАТИ З ЧАРМІКОЮ У БУДЬ-ЯКИЙ СПОСІБ
АЛЕ ВІН ПРОДОВЖУВАВ ЇЙ ДЗВОНИТИ
Я попрошу тебе ще раз.
Досить мені дзвонити.
Я ж отримала ордер на захист.
Якщо не припиниш телефонувати, то я викличу поліцію.
Алло?
От би ти потанцювала для мене в цих шортиках.
Девіде.
Не дзвони мені о другій ночі.
Припини це.
СТОП
Протягом цього часу я справді дзвонив.
Я дзвонив десь 50 чи 100 разів.
Поліція видала їй ордер на захист,
повідомила її.
А я про це не знав.
І з самого початку я сказав своєму адвокату, прокурору:
«Так, я багато разів дзвонив.
Так, я визнаю, що було домагання. А переслідування — ні.
Ця людина не була в небезпеці. В якій небезпеці?»
ПІСЛЯ ТИЖНЯ НАБРИДЛИВИХ ДЗВІНКІВ МАКҐІ ПОЧАВ ПРИЇЖДЖАТИ ДО БУДИНКУ ЧАРМІКИ
Були інциденти біля мого дому.
Там були сліди коліс, він їздив по моєму подвір'ї.
КАДРИ, ЗРОБЛЕНІ ПОЛІЦІЄЮ
і заїхав у мій гараж.
Ударив ногою вхідні двері.
Деякі вікна були розбиті, а ще на якихось не було віконної сітки.
Я знала, що таке міг зробити лише Девід.
Я не знала, що могло його зупинити, тому я почувалася безсилою.
Я відчувала, що він просто так не дасть мені спокою.
Тому я була дуже наляканою.
А далі я роздумувала: як далеко він може зайти?
Ці обвинувачення базуються на припущеннях, і на основі них вимальовується картина.
Кажуть, що пошкоджені двері гаража.
Кажуть, вікно розбите. Кажуть те, кажуть се.
Оце сталося, і це, і це.
Але свідків немає.
Кажуть, що у будинок вдерлися, що це був я.
Гаразд, у будинок вдерлися. Що забрали? Нічого не забрали.
Хтось увірвався через вхідні двері й пішов.
Розумієте, про що я? Це все…
Це все балачки про бабая.
ВПРОДОВЖ УСЬОГО СЕРПНЯ 2009 РОКУ
ПОЛІЦІЯ НЕОДНОРАЗОВО ПРИЇЖДЖАЛА ДО БУДИНКУ ЧАРМІКИ
Мене звати Майкл Джонс,
я працював у поліції Данканвілля патрульним.
Пам'ятаю, як нам повідомили про пограбування, потенційне пограбування.
Ми не знали, пограбування це чи хуліганство.
Задні двері були пошкоджені
і, здається, одне з вікон.
Коли реагуєш на такий виклик,
то завжди готовий до будь-чого.
І до найгіршого розвитку подій.
Уперше я приїхав до цього будинку
ще на попередній виклик.
Відносно недавно повідомляли про домашнє насилля,
тож ми приїжджали сюди.
Чарміка чекала на вулиці,
а ми мали зайти й оглянути будинок.
Ми помітили, що двері цього паркану були пошкоджені.
Їх вибили. Очевидно, хтось був у будинку або намагався проникнути туди.
Вона знала, що таким чином Девід МакҐі, її переслідувач,
повідомляв її, що він десь тут, і що він її не облишить.
Сліди від шин і пошкодження майна дуже важко використати,
якщо це справа про переслідування.
Потрібні переконливі докази пошкодження майна
або тілесні ушкодження, які точно вказуватимуть на нього.
Один із сусідів таки розмовляв з паном МакҐі
на цій території й помітно занервував.
Схоже, пан МакҐі цікавився законами про зброю.
Це сталося рано-вранці.
Уявіть, рано-вранці ви виходите оглянути свій будинок,
а біля нього нишпорить незнайомець.
І раптом цікавиться законами про зброю.
Для мене це був тривожний дзвіночок, і, мабуть, ключовий момент,
коли я відчув страх за неї та її життя.
Але мої руки були зв'язаними.
ПОПРИ ЗАНЕПОКОЄННЯ ОФІЦЕРА ДЖОНСА,
НЕ БУЛО ФІЗИЧНИХ ДОКАЗІВ, ЩО ВКАЗУВАЛИ Б НА ТЕ, ЩО МАКҐІ ЗЛОЧИНЕЦЬ
Здавалося, що він слушно підбирав час
і поліція ніяк не могла піймати його на гарячому.
Я сама себе не захищу.
А якщо ще й поліція не може мене захистити,
то це жахливо.
Як жертва, ти просто хочеш, щоб це припинилося.
Час минав, а нічого не ставалося, тож він став сміливішим.
Він казав: «Я виб'ю вікна.
Я просто стану частіше дзвонити.
Я приходитиму в спортзал у понеділок, вівторок і середу,
а не лише в понеділок».
Ситуація лише загострювалася.
Він надсилав мені повідомлення:
«Агов, заради твоєї ж безпеки, не вимикай світло на ґанку».
Були повідомлення та дзвінки типу:
«Стань біля вікна. Я хочу тебе бачити».
А потім були погрози майну моєї сім'ї,
іншим близьким.
Це були дуже важкі часи.
Я не знала, чого чекати далі.
ЖОРСТОКІСТЬ ПОВЕДІНКИ МАКҐІ ЛИШЕ НАРОСТАЛА
Одного разу він прийшов до мого ґанку з моїми фото, я не знала, що він має такі.
Він стояв біля моїх дверей,
займався онанізмом, стогнав і при цьому тримав мої фото в руці.
Саме тоді я вирішила, що маю переїхати до батьків.
Я просто не бачила іншого виходу,
бо більше не почувалася в безпеці.
Було страшно, але я знала, що тато захистить мене,
навіть якщо офіцери та система правосуддя не зможуть.
Саме тому я називаю його своїм головним супергероєм.
…працювати сьогодні. Працювати сьогодні…
Коли я вперше дізнався, як він з нею поводився,
я почав згадувати деякі з наших з ним розмов.
І я бачив, що він той, хто не обмежиться одними лиш побаченнями.
Спочатку він спробував ізолювати її від сім'ї.
Особливо в той час, коли ми часто збиралися й усе таке.
А він намагався віддалити її від нас, наскільки він тільки міг.
Коли я помітив, що доходить до рукоприкладства, погроз,
безперервних дзвінків уночі,
я просто не міг повірити.
Я ніби перейшов у захисний режим.
Я відчував, що її можуть вбити будь-якої миті.
Що її життя було під загрозою.
ХОЧ ЧАРМІКА Й ПЕРЕЇХАЛА ДО БАТЬКІВ,
МАКҐІ ВСЕ ОДНО ПЕРЕСЛІДУВАВ ЇЇ ЩЕ 18 МІСЯЦІВ
Коли звертаєшся до влади,
і здається, що вони нічого не роблять,
мозок підказував: «Вийде з цією ситуації цілим лише один».
І я був готовий спробувати
убити його, так.
І якщо ти готовий вбити іншу людину, то ти в такій собі ситуації.
У ТРАВНІ 2011 РОКУ
МАКҐІ ЗААРЕШТУВАЛИ Й ЗВИНУВАТИЛИ В ПЕРЕСЛІДУВАННІ, ВІН БУВ БІЛЯ ЇЇ РОБОТИ
Ми розібралися юридично,
але не знали, що він робитиме далі.
Якби не з'явилася пані Стефані,
він був би мертвий, а я — у тюрмі.
Вона з'явилася, вона була просто янголом.
Вона все змінила.
Її справді послав Бог.
2012 РІК, ЧЕРЕЗ ЧОТИРНАДЦЯТЬ МІСЯЦІВ ПІСЛЯ АРЕШТУ МАКҐІ
ПРОКУРОРКА СТЕФАНІ ГАФФ ПОДАЛА ПОЗОВ ДО СУДУ
Коли я ознайомилася зі справою,
мене приголомшила кількість поліційних звітів.
Тобто, там було понад 2000 сторінок записів.
Це модель поведінки, що орієнтована на одну людину
з метою зруйнувати її життя.
ДЕВІД МАКҐІ ПЕРЕСЛІДУВАННЯ ТРЕТЬОГО СТУПЕНЯ
Зараз переді мною серія текстових повідомлень,
які Девід МакҐі надсилав Чарміці.
Ми вилучили їх з одного з її номерів телефону.
Якось він написав усім чоловікам, що були у її списку контактів.
Брат, батько, усі друзі чоловічої статі —
усім він надіслав дуже принизливу інформацію сексуального характеру.
Девід МакҐі був дуже хитрим,
бо нечасто вживав своє ім'я.
Він не реєстрував номери на себе.
Якось він написав: «Увімкни світло на ґанку.
Так буде безпечніше. Бачиш, я завжди дбаю про тебе».
Насправді турбує те,
що її того ж дня вибили вікна.
Тож той факт, що він бачив, що світла на ґанку немає,
це все у поєднанні дуже насторожує.
Але важко все зібрати, бо не було прямих доказів.
На руках були факти того, що вона прийшла додому,
а вікна були розбиті, але ніхто не бачив, що це був він.
ПІДТРИМКА СВІДКІВ
Це було зовсім не легко,
бо переслідування важко довести.
Усі просять ДНК, усі просять відеодокази,
усі просять свідчення очевидців.
Так багато вимог, чесно, у таких справах рідко наявна така кількість доказів.
Рідко.
ДЕВІД МАКҐІ ПЕРЕСЛІДУВАННЯ ТРЕТЬОГО СТУПЕНЯ
Я розмовляла з Чармікою незадовго до суду,
розповіла їй про перешкоди й побоювання.
Мета всього цього — повернути їй нормальне життя й прибрати з нього МакҐі.
Якщо вдасться отримати більше ніж п'ять років за переслідування,
то це буде тріумф.
Переважно дають випробувальний термін
або два роки, тобто мінімум.
ЦЕНТР ПРАВОСУДДЯ НАСТУПНИЙ ЗНАК
ЩОБ ДОБИТИСЯ СОЛІДНОГО ТЕРМІНУ УВ'ЯЗНЕННЯ
СТЕФАНІ МАЛА ДОВЕСТИ, ЩО МАКҐІ СТАНОВИТЬ ПОСТІЙНУ НЕБЕЗПЕКУ ДЛЯ СУСПІЛЬСТВА
Ставки були надзвичайно високі.
Було відчуття, що якщо він не отримає достатнього терміну,
то зашкодить їй.
Або може її вбити.
Тож я поцікавилася його минулим.
І дізналася багато насторожуючих та страшних деталей.
2002 РІК, ДОСЛІДЖУЮЧИ ДАНІ ЗА МИНУЛЕ ДЕСЯТИЛІТТЯ,
СТЕФАНІ ЗНАЙШЛА ЗВІТИ ПОЛІЦІЇ ПРО МАКҐІ,
ЯКІ ТАК І НЕ ДІЙШЛИ ДО СУДУ
Я дізналася, що у багатьох жінок
були проблеми з МакҐі.
Одну жінку він ударив по обличчю, завдавши їй болю.
Іншій жінці він записав голосове повідомлення:
«Твоє життя буде жалюгідним. Я маю ключ до твого дому.
Однієї ночі я сидітиму в тебе в будинку, а тоді прикінчу тебе».
Це зовсім інша жінка.
І таке сталося з багатьма жінками.
Це лякає.
2004 РІК, У ЗВІТАХ БУЛА ОДНА СПРАВА,
ЩО ПОЧАЛАСЯ У 2004 І БУЛА НАДЗВИЧАЙНО СХОЖОЮ НА СИТУАЦІЮ З ЧАРМІКОЮ
Отже, ще до Чарміки у нього були стосунки з іншою панянкою.
І я з'ясувала, що це почалося ще у 2004 році
і тривало до 2009 року,
десь тоді він зустрів Чарміку.
Пані намагалася порвати з ним,
ситуація була майже дзеркальною, те саме він робив з Чармікою:
надокучав на роботі, постійно домагався її протягом дня,
дзвонив їй додому, псував її майно,
погрожував нападом на неї чи її сім'ю.
Але життя цієї бідної жінки він перетворив на справжнє пекло.
Він зламав їй ніс. Він її душив.
Змушував її займатися сексом, від якого виникав біль і набряк.
І погрожував вибити її мізки, убити й кинути в річку Трініті.
Думаю, він її облишив, бо знайшов Чарміку.
Через те, що він її облишив, вона сказала:
«Я не хочу судитися чи заявляти щось».
Девід МакҐі був хижим.
Він був людиною з сексуальним відхиленням, яка переслідувала й домагалася
багатьох жінок роками.
Він хижак.
Ось хто такий Девід МакҐі.
Він цитує Святе Письмо
і здається чудовим чоловіком, доки ви не познайомитеся й почнете зустрічатися.
І доки не відмовите йому.
Щобільше я дізнавалася, як він жорстоко поводився з жінками,
виявляв агресію, домагався жінок,
то більше я хотіла, щоб він сів за ґрати на якнайдовший термін.
Наскільки це можливо у цій справі.
ФРЕНК КРОУЛІ БУДІВЛЯ СУДУ
ЧЕРЕЗ ТРИ РОКИ ПІСЛЯ ПЕРШОЇ ЗАЯВИ ЧАРМІКИ
СПРАВУ МАКҐІ НАРЕШТІ НАПРАВИЛИ ДО СУДУ
ЛИПЕНЬ 2012
Тут відбувалося слухання у справі «Штат Техас проти Девіда МакҐі».
Стефані чітко сказала, що хоча ми вже в суді,
але попереду нас чекав довгий шлях,
бо важко переконати присяжних, що людина справді винна
у справі про переслідування.
Та коли я почула розповіді інших жертв,
мені стало ясно,
що мені необхідно боротися далі.
Я нервувала, коли вперше побачила Девіда,
але я дивилася йому в очі, коли він вирячився на мене,
дала йому знати, що я тут, і ми це зробимо.
ПІД ЧАС СУДУ ЧАРМІКА ПОГОДИЛАСЯ ДАВАТИ СВІДЧЕННЯ
Важко говорити й доводити свою історію, коли на тобі вся увага й відповідальність,
бо адвокати теж виконують свою роботу, захищатимуть підсудного.
Тож я почувалася так, ніби це мене судять.
Якось дійшло навіть до того, що хтось припустив, що я дражнила Девіда.
Тобто що я хотіла, щоб він мене переслідував.
Хотіла, щоб він надсилав повідомлення.
Було дуже неприємно почуватися підозрюваною.
Коли я пішла з трибуни, то певною мірою почувалася переможеною.
Я не знала, на чий бік стануть присяжні.
Були також свідки.
У нього був список людей з його церкви,
оскільки він був священником.
Звісно, його батьки та члени родини свідчили на його користь.
Тож хоч я й молилася на краще,
але готувалася до найгіршого.
А найгіршим могло бути те, що його не визнають винним.
Було багато невизначеності.
Я просто не була певна.
ЛИПЕНЬ 2012
26 ЛИПНЯ 2012 ПРИСЯЖНІ ВИЗНАЛИ ДЕВІДА МАКҐІ ВИННИМ У ПЕРЕСЛІДУВАННІ
ЗАДОКУМЕНТОВАНІ ВИПАДКИ НАСИЛЛЯ ОБТЯЖИЛИ ЙОГО ВИРОК
КІМНАТА ДЛЯ ВІДВІДУВАНЬ
ВІН ОТРИМАВ МАКСИМАЛЬНО МОЖЛИВЕ ПОКАРАННЯ — ДВАДЦЯТЬ РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ
Обвинувачення заявило, що Чарміка була останньою у довгому списку
«жертв».
То покажіть мені той список, бо є причина того,
чому ті звинувачення так ні в що й не вилилися.
Бо ніхто не покаже вам ні подряпини, ні шраму, ні зламаного нігтя,
ні розбитої губи, ні вирваної волосини.
Ніхто вам не покаже.
Оце я знаю, і це задокументовано.
Розумієте, про що я?
Я можу скласти вам список жінок різного віку та типу,
з різним походженням,
з церкви, з усіх стежок життя, гаразд?
Від стриптизерок і повій до церковних місіонерів, так?
Які б вам сказали: «Я не вірю. Не схоже на те.
Цей чувак — дуже унікальна людина,
але ні, він не такий божевільний.
Це не Девід МакҐі», — розумієте?
Чи каюся я перед Чармікою? А за що?
Що ж сталося?
За що ж таке я маю каятися?
Тобі 33, ні, тобі 34 роки.
Гаразд?
Мій одяг, мої речі в твоєму домі.
Єдине, що я робив, це дзвонив тобі кілька разів,
хотів дізнатися, коли можна забрати речі.
Кількість моїх дзвінків викликала страх. Справді?
Та ну, облиш.
Це ж якісь дурниці.
Шарите, про що я?
У 2021 ДЕВІД МАКҐІ ВІДСИДІВ ПОЛОВИНУ СВОГО ВИРОКУ У ДВАДЦЯТЬ РОКІВ
Я вже десять років за ґратами.
Мені нещодавно дали відповідь на позов про умовно-дострокове звільнення,
тож ще недовго.
Ще недовго.
МАКҐІ МАЄ ПРАВО ПРОСИТИ ПРО УМОВНО-ДОСТРОКОВЕ ЗВІЛЬНЕННЯ
ВІД ОСТАННІХ ДЕСЯТИ РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ
Мої плани на майбутнє, коли вийду…
Я завжди буду…
Знаєте, у мене завжди буде пристрасть
допомагати людям, наскільки церква дозволяє.
Тому це буде моя настанова, від якої я не буду відхилятися.
Про те, чи шкодую я, чи вчинив би якось інакше
стосовно Чарміки чи інших жінок?
Ну, мене виховали як віруючу людину, так?
Мене виховали в любові до Бога й Ісуса Христа.
Тож якби я міг зробити щось інакше,
то точно не зайнявся б сексом з цими жінками.
Секс багато чого затьмарює.
Особливо хороший секс, він багато чого затьмарює,
приносить багато…
Так, це…
Бо я вважаю, що з цього починаються проблеми,
розумієте, про що я?
Так.
Коли присяжні винесли вирок, я видихнула з полегшенням.
Я обійняла батьків за те, що вони пройшли зі мною через все це…
І Стефані, бо повірила, що мою історію можна довести до суду.
Це було полегшення.
Були сльози, бо все, що я подолала і пройшла, не було марним.
Почувалася так, наче знову стала вільною,
що я повернуся до життя і зможу спокійно жити,
а не постійно озиратися на вулиці.
Але моральні шрами,
емоційні шрами,
вони залишилися зі мною, навіть після дванадцяти років.
Не знаю, чи зможу я зцілитися повністю.
Зрештою, Девіда випустять, він повернеться додому.
Пощастило, що я вижила й можу розповісти свою історію.
Багато хто так і не зможе розповісти.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба