Alussa en ajatellut mitään muuta kuin hänen satuttamistaan.
Yritin satuttaa häntä henkisesti. En ajatellut mitään muuta.
Tunsin iloa siitä, että hän pelkäsi.
YHDYSVALLOISSA KIRJATAAN JOKA VUOSI -
YLI KOLME MILJOONAA VAINOAMISTAPAUSTA
ALLE NELJÄNNES VAINOAJISTA ON NAISIA
Epäilin kaikkia ympärilläni.
Se on pelottavaa.
Vainoamisen kohdetta ei haluta vain häiritä.
Toiminta on pakkomielteistä.
En tiennyt, mitä tapahtuisi.
Ajattelin oikeasti, että tilanne johtaisi kuolemaani.
TÄMÄ OHJELMA KERTOO TAPAUKSESTA #241-2080-19
Se ruokki sairasta tarvettani…
En edes tiedä mitä, mutta se ruokki jotain minussa.
Kutsuisin sitä kostoksi.
NETFLIX-SARJA
Haluan tulla mieluummin nähdyksi murhaajana kuin vainoajana.
Halusin aiheuttaa hänelle voimakkaan tunteen siitä, että häntä tarkkaillaan.
Kuka tahansa voi olla vainoaja.
Se on boogeyman-puhetta.
Olen vieläkin niin hullu.
VÄLITÖN PELKO
DALLAS, TEXAS
Olen kohdannut tuhansia vainotuksi tulleita naisia.
Naiset vainoavat hyvin harvoin.
Neljässä viidestä tapauksesta -
vainoajat ovat miehiä ja uhrit naisia.
Tämä on ainutlaatuinen tapaus.
Toiminta täyttää kaikki vainoamisen ehdot.
Se oli käyttäytymismalli, joka kohdistui yhteen yksilöön -
ja aiheutti pelkoa.
Mutta tämä tapaus määritellään myös vainoamiseksi kostotarkoituksessa.
"Saan sinut satimeen. Saat maksaa.
Saat katua tekojasi."
Hyvin vaarallista.
TYLER, TEXAS
Nimeni on Jaclyn Feagin.
Minua syytettiin törkeästä vainoamisesta.
Vartuin Itä-Texasissa.
Siellä on kirkkoja ja ravintoloita, ja ainoat ajanviettomahdollisuudet -
ovat kirkossa, syömässä tai ostoksilla käyminen.
Jos ei usko kristittyyn Jumalaan, on paha.
Se on Raamattuvyöhykkeen kirjoittamaton sääntö.
Minulla oli vaikea lapsuus.
Äitini oli ainoa ihminen, joka tuki minua.
Se on aika särkymätön side.
VUOSI 2017 21-VUOTIAANA JACLYN TAPASI MIEHENSÄ JESSEN
Tapasin mieheni yhteisten ystävien kautta.
Parisuhteemme oli intensiivinen -
ja eteni todella nopeasti.
Tyttäremme syntyi vuonna 2018, ja menimme naimisiin vuonna 2019.
Miehelläni oli poika eksänsä kanssa,
ja tämä eksä halusi tietää, kuka on hänen poikansa elämässä.
Hän sanoi minulle heti, että jos satutan kumpaakaan heistä -
hän tappaa minut,
eikä se ollut uhkaus, vaan lupaus.
Miehelläni ja hänellä oli vielä tunteita toisiaan kohtaan,
ja kun uusi nainen muuttaa yhteen -
oman eksän ja pojan kanssa, sitä voi olla -
vaikea käsitellä.
Nimeni on Sandra, ja asun Flintissä, Texasissa.
Jesse on ex-miesystäväni.
"SANDRA" HALUAA SALATA IDENTITEETTINSÄ -
SUOJELLAKSEEN ITSEÄÄN JA PERHETTÄÄN
NAUTI PIENISTÄ ASIOISTA
Minä ja mieheni tapasimme teineinä.
Olimme ystäviä monta vuotta,
ja vuonna 2012 päätimme aloittaa suhteen.
Noin vuonna 2015 Jesse ja minä saimme ihanan pikkupojan.
Mutta emme aina olleet asioista samaa mieltä.
Jesse oli ateisti ja minä uskonnollinen.
Siksi lopetimme asiat vuoden 2016 lopussa.
JESSE EI HALUNNUT OSALLISTUA TÄMÄN DOKUMENTIN TEKOON
Vain muutama kuukausi eromme jälkeen Jesse alkoi seurustella Jaclynin kanssa.
Jaclyn oli hieman taka-alalla,
joten en tuntenut häntä hyvin.
Hän oli hyvin hiljainen ja sävyisä.
En ollut ärtynyt uudesta kumppanista.
Olin ärtynyt siitä, miten nopeasti hänet tuotiin lapseni elämään,
ja olin aina huolissani siitä, että Jaclynin takia...
poikamme ei olisi enää tärkein.
HUHTIKUU 2017
1.4.2017 SANDRAN JA JESSEN VAUVA OLI VAKAVASSA ONNETTOMUUDESSA
Olin töissä, kun serkkuni soitti.
Hän sanoi vain, että poikani ei hengitä -
ja minun pitää tulla.
Soitin Jesselle lähtöä tehdessäni, ja hänkin tuli paikalle.
Ehdimme sairaalaan ennen ambulanssia.
Odotimme muutaman minuutin, että lääkäri tulisi sisään.
Hän kertoi meille, että pojallamme ei ollut sykettä -
edes ambulanssissa.
Poikani kuoli 1. huhtikuuta 2017.
En suostunut uskomaan, että hän on kuollut.
Koko elämäni hajosi.
Aloin käyttää huumeita ja alkoholia.
Menetin otteeni minuudestani.
Tuskailin joka päivä sen suhteen,
nousenko ylös ja yritän -
elää tätä elämää,
vai aionko vain luovuttaa,
Tiedän, että Jesse kävi samaa kamppailua.
Kun heidän poikansa kuoli...
pojan äidistä tuli...
En tiedä, hän suri menetystään, ja ymmärrän sen täysin.
Mutta hän ja mieheni lähettelivät toisilleen paljon viestejä.
Epäilin, että he haluavat palata yhteen -
tai elvyttää suhteensa.
Se rasitti meidän parisuhdettamme.
Minusta tuli hyvin epävarma ja mieheni siirtyi puolustuskannalle,
joten hän alkoi hiippailla salaa, mikä sai minut urkkimaan,
ja päivänvaloon nousi uusia asioita.
Sen jälkeen suhteestamme tuli hyvin epävakaa.
Päätin, että suhteemme tarvitsee rajoja, jotta avioliittomme toimisi,
ja yksi niistä rajoista liittyi Jessen eksään.
Saatte puhua keskenänne vain pojastanne, ette mistään muusta.
Sandra ei ilahtunut siitä.
Jaclyn ja minä emme puhuneet poikani kuoltua.
Poikani hautajaisissa -
hän oli hyvin vaivaantunut nähdessään Jessen ja minut seisomassa yhdessä,
ja minä pidin Jesseä kädestä lohdutuksena, koska poikamme oli poissa.
Jaclyn lähti pois kesken hautajaisten,
koska hän oli niin mustasukkainen.
Sen olisi pitänyt soittaa hälytyskelloja.
Hautajaisten jälkeen kului viikkoja.
Jaclyn kielsi yhteydenpitomme.
Hän ajatteli, että välillämme on tunteita,
mitä monien yhteisten vuosien ja yhteisen pojan menettämisen jälkeen -
oli tietysti jäljellä.
Jessen ja minun välinen keskustelutyyli olisi voinut tehdä hänestä epävarman.
Välillämme oli side -
jota ei voi rikkoa.
Estin Sandran mieheni sosiaalisessa mediassa,
joten hän ei voinut ottaa yhteyttä mieheeni.
Sandralla oli naisystävä.
Hän oli lähettänyt kuvan naisystävästään rintaliiveissä ja pikkuhousuissa Jesselle.
Sanoin Sandralle: "Jos puhutte vain pojastanne,
miksi mieheni viesteissä on kuvia naisystävästäsi?"
Silloin Sandra ryhtyi ilkeäksi minua kohtaan.
En muista hänen sanavalintojaan, mutta hän ei säästellyt sanojaan.
Lähetin Jesselle toisen naisen kuvan.
Se ei ollut kumppanini, vaan toinen nainen.
Jesse flirttaili.
Ja minä saatoin...
flirttailla takaisin, mutta en saadakseni hänet takaisin.
Jaclyn viestitteli minulle.
Hän oli aggressiivinen.
Hän tunsi olonsa hyvin uhatuksi.
Hän halusi riidellä asiasta.
Hän halusi väitellä.
Minä en halunnut väitellä hänen kanssaan,
joten kerroin oman näkökulmani.
"Minä mokasin,
mutta puhun Jessen kanssa niin kauan kuin hän puhuu minulle."
Se sai Jaclynin raivon valtaan.
Se oli viimeinen kerta, kun puhuin Jaclynin kanssa.
Vastaanotin viestejä.
Todella inhottavia viestejä.
Tunsin menettäväni itsekontrollini.
Aivan kuin kytkintä olisi käännetty aivoissani.
Joten päätin kostaa.
VÄLTTYÄKSEEN EPÄILYKSILTÄ JACLYN ODOTTI YLI VUODEN -
ENNEN KUIN RYHTYI TOIMIIN SANDRAA VASTAAN
VUOSI 2019
VUOTEEN 2019 MENNESSÄ SANDRA OLI MENNYT NAIMISIIN JA SAANUT TOISEN LAPSEN
Tavoite oli pelotella Sandraa.
Jättää pelottavia esineitä nimettömästi hänen tontilleen,
jotta hän miettisi: "Kuka tätä tekee? Tarkkaileeko joku minua?"
Halusin vain härkkiä hänen mieltään.
HEI!
Ensimmäinen tekemäni esine oli hyvin yksinkertainen.
Se oli paperinpala, jossa oli hänen kuvansa ja nimensä,
ja olen melko varma siitä,
että piirsin pentagrammin hänen kasvoihinsa punaisella tussilla.
15. KESÄKUUTA 2019 -
JACLYN VEI TEKEMÄNSÄ ESINEEN SANDRAN TALOLLE
Kello taisi olla yksi tai kaksi aamuyöllä.
Olin hermostunut matkan aikana.
Tiesin tekeväni jotain väärin, mutta jatkoin suunnitelmaani.
Tunsin samaa euforiaa kuin pössyttelyn jälkeen.
Se tunne oli kuin...
En tiedä, miltä minusta tuntui,
mutta minusta tuntui hyvältä käydä viemässä se esine,
jotta Sandra joutuisi aamulla pähkäilemään sitä,
kuka sen oli tehnyt ja miksi.
Heräsin mennäkseni töihin, ja kun avasin etuoveni,
näin paperin, jossa oli minun kuvani ja pentagrammi kasvojeni päällä.
Paperissa oli kynttilä, joka oli palanut loppuun,
ja sanat "hei, Sandra".
Näin paperin maassa.
Vatsanpohjaani kouraisi.
En tiennyt, kuka sen oli tehnyt tai miksi joku tekisi niin.
Olin hätääntynyt.
Menin herättämään mieheni ja toin hänet ulos katsomaan paperia.
Lapsemme olivat sisällä,
joten meidän piti varmistaa, että he eivät näkisi sitä,
Halusin suojella heitä sellaiselta.
Mieheni soitti poliisille.
Olin hyvin peloissani. Tunsin uhkaa.
Minusta tuntui, että joku seurasi minua salaa.
Muistan vapisseeni pelosta sinä aamuna töihin ajaessani -
ja katsoneeni jokaista ohiajavaa autoa -
ja jokaista lähelleni tulevaa ihmistä.
Yritin selvittää, oliko se joku heistä, tai kuka se voisi olla.
Asia pyöri tauotta mielessäni töitä tehdessäni,
ja se oli...
Se oli aika pelottavaa.
Se valtasi ajatusprosessini seuraavien päivien aikana.
En ajatellut mitään muuta kuin sitä,
oliko Sandra peloissaan.
Siitä tuli todella -
sairas ajatusprosessi häntä kohtaan.
En osaa selittää, miten tai miksi pakkomielle syntyi.
Niin vain kävi. Luulen, että minusta tuli pakkomielteinen,
koska yritin nähdä, mitä sellaista mieheni haluamaa hänellä oli mitä minulta puuttui.
Sitten kun hyvän olon tunne haihtui,
aloin suunnitella toista hyökkäystä, tai miten sitä haluaakaan kuvailla.
En muista tarkasti, mitä vein toisella kerralla.
Minulla oli ylijäämänarua, ja tein siitä nuken.
Työnsin kaksi nuppineulaa pään ja sydämen läpi.
Sitten laitoin sen purkkiin hautausmaalta haetun maa-aineksen päälle -
ja sinetöin purkin.
Lopuksi laitoin ympäri purkkia taikuudessa käytettäviä symboleita.
En osaa sanoa, mitä useimmat symboleista tarkoittavat.
Ne liittyvät uskoakseni wiccalaisuuteen.
Tiesin myös sen, että Sandra on kristitty,
joten sellaisten symboleiden näkeminen omalla pihalla olisi hyvin pelottavaa.
Minäkin pelkäisin, jos joku jättäisi sellaisen minun kuistilleni.
Tekijä jätti purkin täynnä hiekkaa -
sekä voodoo-nuken, jonka kasvojen ja sydämen läpi oli painettu nuppineulat.
Purkkiin oli maalattu punaisella maalilla nimikirjaimeni, syntymäpäiväni -
ja saatanallisia symboleita.
Se oli kaksi päivää ennen poikani syntymäpäivää, joten tekijä tiesi sen,
sekä sen, että minä olisin haavoittuvassa tilassa suruni takia.
Ajoitus teki tilanteesta paljon pahemman, ja se...
Se oli pahuutta.
Tekijä halusi rangaista minua jostakin, enkä ollut varma, mistä.
Se kasvatti pelkoani,
koska en tiennyt, kuka olisi niin julma, että voisi tehdä jotain sellaista.
Istuin kotona miettimässä,
miten peloissaan hän mahtaa olla,
enkä uskonut pelotelleeni häntä tarpeeksi.
Halusin aiheuttaa Sandralle voimakkaan tunteen siitä,
että häntä tarkkaillaan.
Halusin kiristää ruuvia lisää.
Tein väärennetyn Facebook-profiilin erään Sandran vanhan työtoverin nimellä -
ja otin yhden Sandran yksityisistä kuvista, jonka näkivät -
vain hänen ystävänsä somessa.
Tulostin kuvan, sidoin sen rullaan -
ja etsin Googlella latinankielisen kirouksen.
Sidoin sen ja hänen kuvansa rullan päälle -
ja jätin sen hänen autonsa päälle.
Muistan sen verran, että latinankielinen kirous liittyi -
ruttoon ja verenvuodatukseen.
En tiedä sen enempää.
En opetellut sitä ulkoa.
Käsitin mielessäni sen,
että toimintani oli rikollista.
En ottanut sitä niin vakavasti kuin olisi pitänyt.
Mieheni ja minä soitimme välittömästi poliisille,
ja he tulivat heti hakemaan käärön.
He lähettivät minulle kuvia sisällöstä.
Siellä oli latinaksi kirjoitettu loitsu.
Siinä toivottiin kuolemaani.
Minusta tuntui, että tekijä ei jää koskaan kiinni.
Pelkoni vain yltyi.
Olin varma siitä, että joku sabotoisi autoani,
ja kun veisin lapseni päivähoitoon,
jarrut pettäisivät tai...
Mitä tahansa.
Pelkäsin, että joku yrittäisi tappaa minut -
ja lapsillenikin kävisi huonosti.
Olen ollut poliisi lähes 14 vuotta.
Olen nähnyt laajan kirjon asioita, mihin ihmiset pystyvät.
Vainoajista ei tiedä, miten pitkälle he menevät.
Se alkaa lievänä, mutta voi johtaa jonkun kuolemaan.
Olen Josh Hill, ja olin tapauksen johtava rikostutkija.
Ennen kuin minä liityin tämän tapauksen tutkintaan,
uhri oli soittanut hätänumeroon viisi kertaa -
ilmoittaakseen tällaisesta käytöstä.
Tehtäväni oli suojella Sandraa ja hänen perhettään.
Emme päässeet epäiltyjen jäljille heti,
mutta kun Sandra tuli toimistooni ja haastattelin häntä siellä,
kaikki loksahti paikalleen.
POLIISIN KANSSA KÄYTYJEN KESKUSTELUJEN JÄLKEEN -
SANDRAN KODIN ULKOPUOLELLE ASENNETTIIN TURVAKAMEROITA
Tänään on 11. lokakuuta 2019, ja kello on noin 8.30.
Haastattelen ***** -
tapausnumeroon 2280 liittyen.
LOKAKUU 2019
11.10.2019 RIKOSTUTKIJA HILL JA SANDRA -
KATSOIVAT UUSIMMAN TAPAUKSEN VIDEOKUVAN
Halusin näyttää sinulle sen, mitä katsoin aiemmin.
Pyydän sinua katsomaan...
Auttamaan minua sen kanssa,
jotta voimme olla varmoja, että näemme saman asian.
KAMEROISSA NÄKYI AJONEUVO, JOKA PYSÄHTYI LÄHELLE SANDRAN KOTIA
Tämä pieni auto on viistoperä.
Kenen auto se on? -Jessen.
Selvä, Jessen.
Mikä hänen vaimonsa nimi on? -Jaclyn.
J-A-C-L-Y-N, Jaclyn?
Se on heidän autonsa. Ei epäilystäkään.
KUVASSA NÄKYI, MITEN HENKILÖ NOUSEE AUTOSTA JA JÄTTÄÄ ESINEET SANDRAN TONTILLE
Vartalotyyppi... En tunne eksääsi,
mutta tämä henkilö kävelee kuin nainen.
Sen näkee käsien -
ja lantion käytöstä, että kävelijä on nainen.
Sen näkee käsien liikkeistä.
VIDEO PALJASTI MYÖS SEN, ETTEI NAINEN TOIMINUT YKSIN
TOINEN HENKILÖ JÄI AUTOON
Yksi asia johti toiseen,
ja kokosin yhteen tätä palapeliä -
selvittääkseni tavaroiden tuojan.
Tämä sai minut haastattelemaan Jaclynia.
LOKAKUU 2019
MARRASKUU 2019
6.11.2019 RIKOSTUTKIJA JOSH HILL HAASTATTELI JACLYNIA TÄMÄN KOTONA
Anteeksi, että herätin.
Olitko yötöissä? Mihin aikaan lopetit?
Puoli kymmeneltä.
Se oli kiinnostava haastattelu.
Kerrohan... Tiedät, miksi olemme täällä.
Kiistätkö teot?
Heillä on riistakameroita.
Hyvä on, en aio valehdella.
Nyt se tuntuu tosi typerältä kaiken tämän takia...
Joo, minä pelottelin häntä.
JACLYNIA PYYDETTIIN KERTOMAAN RIKOSKUMPPANINSA NIMI
Tuliko Jesse mukaasi, kun veitte tavarat?
Äitini. -Selvä.
Onko äiti täällä? -Kyllä.
Voinko puhua äidin kanssa?
Haen hänet. -Kiitos.
Minun tunteeni tapaukseen liittyen nousivat tuolloin pintaan,
koska isänä ja aviomiehenä haluan suojella perhettäni.
Se, että aikuisen tyttären äiti -
auttoi syyllistä toimimaan rikollisesti,
se muutti koko tilanteen sävyä.
TAPAHTUMIEN AIKAAN -
JACLYN OLI ELÄNYT VUODEN ÄITINSÄ KRISTIN KANSSA
Hei, äiti. Heräsimmekö sinutkin?
Olin hereillä, mutta nautin hiljaisuudesta.
Olen pahoillani. Olen Josh. -Hei.
Olen seriffin toimistosta.
Puhuin Jessen ja tyttäresi kanssa,
joten tiedän kaikesta.
Olen utelias siitä, kertoiko Jaclyn sinulle, miksi?
Kertoiko hän, mitä te teitte?
Tiesin, mitä on tekeillä. -Selvä.
Selitin hänelle, mitä oli tekeillä ja mistä heitä syytetään,
ja hänellä oli virne naamallaan.
En yritä neuvoa olemaan äiti. Ymmärrän huonon historianne.
En ole naiivi.
Rehellisesti sanottuna pidin sitä huvittavana -
ja ajattelin, että se saisi hänet jättämään heidät rauhaan.
Siksi menin mukaan.
Hän vähätteli asiaa Jaclynin tapaan. "Se oli vain vitsi. "
No, se ei ole vain vitsi.
Se oli pitkäaikaista, jatkuvaa kidutusta, ahdistelua -
ja ärsyttämistä, mikä sai Sandran ja hänen perheensä pelkäämään -
terveytensä ja henkensä puolesta.
Minä olen Kristi Ferguson.
Tyttäreni on Jaclyn Feagin.
Kun Jaclyn oli nuorempi, hän antoi ihmisten manipuloida itseään.
Kysyin häneltä kerta toisensa jälkeen,
miksi hän antaa ihmisten kohdella häntä niin.
Kesti vuosia saada hänet tilaamaan oman ruokansa ravintolassa,
koska hän oli niin ujo, arka ja hiljainen.
Nykyään hän suuttuu nopeammin, luojan kiitos,
mutta yleensä se vaatii paljon, että hänet saa hermostumaan.
En muista, miten koko idea syntyi.
Saatoimme katsoa elokuvaa.
Mutta juttelimme yksi ilta ja hän sanoi minulle:
"Tämä on ratkaistava jossain vaiheessa."
Hän oli kyllästynyt valheisiin.
Se oli niitä tilanteita, kun mitta tulee täyteen.
Hän sanoi: "Jos annan takaisin samalla mitalla ja vähän härkin häntä, -
ehkä hän tapaa minut kasvotusten -
ja saamme käytyä rehellisen keskustelun."
Neuvoin häntä menemään Sandran ovelle,
mutta tyttäreni mielestä se ei ratkaisisi mitään.
POLIISIN VIDEOKUVAA
Kun minut pidätettiin,
se sai minut suuttumaan.
Se oli järkytys.
"Teettekö kaiken tämän vain sen takia, että kävimme viemässä muutaman esineen?"
Rehellisesti sanottuna pidimme sitä korkeintaan mahdollisena häirintänä.
Oliko aikomuksemme tulla nähdyiksi ja pidätetyiksi?
Ei.
Kukaan ei yrittänyt vahingoittaa ketään.
En minä eikä tyttäreni.
Minusta se oli vain huvittavaa.
Ymmärtääkseni vastapuoli sanoi,
että he pelkäsivät henkensä ja lastensa puolesta.
Sandra esitti asian niin, että hän on hurskas kristitty,
joten se pelotti häntä.
Se koko tilanne.
En niellyt sitä. He paisuttelivat asian älyttömiin mittasuhteisiin.
MARRASKUU 2019
8.11.2019 JACLYN JA KRISTI PIDÄTETTIIN VAINOAMISESTA
Tapaus määritellään vainoamiseksi Teksasin osavaltiossa,
kun jollakulla on järkeenkäypä syy uskoa,
että hän on jonkinlaisessa vaarassa.
Sen jälkeen määritellään, mihin toiminnalla pyrittiin.
Oliko sen tarkoitus pelästyttää, uhkailla tai ahdistella?
Tämä tapaus täyttää kaikki tunnusmerkit.
PIDÄTYSMÄÄRÄYSANOMUS
Nimeni on Heath Chamness.
Olen yksi apulaispiirisyyttäjistä -
Smithin piirikunnassa, Texasissa,
ja sain tämän tapauksen hoidettavakseni.
Olin käsitellyt muutaman vainoamistapauksen ennen tätä,
mutta tämä tapaus oli hieman erilainen,
koska syytettyinä olivat äiti ja tytär.
He eivät kieltäneet osallisuuttaan,
mutta he vähättelivät tekojaan.
"Se oli vain pilailua, emme pitäneet sitä minään."
Se ei kuitenkaan muuta sitä faktaa,
että he olivat syyllistyneet vainoamiseen.
TEXASIN OSAVALTIOSSA -
VAINOAMISESTA TUOMITAAN YLEENSÄ VANKEUSRANGAISTUKSEEN
Uhri sanoi minulle, että hän halusi tulla jätetyksi rauhaan.
Hän halusi rauhaa.
Joten tein Jaclynille ja Kristinalle tarjouksen -
tunnustusta vastaan.
Jaclynille ja hänen äidilleen tarjottiin joko kolmen vuoden vankilatuomiota -
tai kahdeksan vuoden ehdollista vankeusrangaistusta,
ja he kumpikin valitsivat kahdeksan vuotta ehdollista.
Voin kertoa, että koeaika ainakaan tässä piirikunnassa ei ole helppo rasti.
Se sisältää säännöllisiä huumetestejä ja yhdyskuntapalvelua.
Rikoksen tyypistä riippuen -
on erilaisia ohjelmia, jotka on suoritettava.
Eli se ajatus, että koeaika on pelkkä pieni näpäytys -
ei ole sitä normaalille ihmiselle.
Se häiritsee ihmisen arkea.
Se muuttaa koko elämän.
KAHDEKSAN VUODEN KOEAJAN AIKANA JACLYN JA KRISTI EIVÄT SAA -
OTTAA YHTEYTTÄ SANDRAAN
JACLYN JA KRISTI EIVÄT SAA MYÖSKÄÄN PUHUA TOISTENSA KANSSA
Tässä tapauksessa he olivat kanssavastaajia,
joten asetimme ehdon, jonka mukaan he eivät saa ottaa yhteyttä -
toisiinsa eivätkä uhriin.
Jos he olisivat osoittaneet aitoa katumusta,
meidän suhtautumisemme olisi voinut olla erilainen.
He kuitenkin suhtautuivat asiaan -
pelkkänä vitsailuna.
Ja sen takia, koska he eivät tunnista -
tekojensa vakavuutta ja merkitystä,
heidän ei pidä olla yhteydessä toisiinsa.
Niin yksinkertaista.
Tuomio estää tytärtäni ja minua pitämästä yhteyttä toisiimme.
Aiemmin asuimme samassa kodissa, ja nyt emme saa puhua toisillemme.
Se on todella rankkaa.
Oliko tuomio minusta kannanotto? Ehdottomasti.
Olen hengellinen ihminen,
mutta en usko järjestäytyneeseen uskontoon,
ja koen asian niin, että he halusivat antaa minulle oppitunnin.
Jos en noudata heidän kristillisiä uskomuksiaan,
minua rangaistaan.
Minusta se ei liittynyt vainoamiseen millään tavalla.
Näissä maisemissa jokaisen tulee olla -
"tee kuten käsketään"-kristitty.
JACLYNIN JA KRISTININ TUOMIOT JULKAISTIIN ENSIN PAIKALLISLEHDISSÄ
SITTEN KANSALLISET TIEDOTUSVÄLINEET KIINNOSTUIVAT ASIASTA
En tiennyt, että asiasta oli kerrottu uutisissa -
ennen kuin menin lounastauolle työpäiväni aikana.
Olin saanut paljon vastaamattomia puheluita.
"Mitä tapahtuu?" "Mene Facebookiin. "
Olemme Texasin Raamattuvyöhykkeellä, joten esimerkiksi "noita",
"voodoo-uskova" ja "saatananpalvoja" ovat pahimpia mahdollisia haukkumanimiä.
Jotkut sanoivat, että ansaitsemme kuolla -
tai tulla paiskatuksi pehmustettuun koppiin.
Kaikenlaista hullua.
Jos katson asiaa ulkopuolelta,
voin ymmärtää, miksi meistä sanottiin niin,
mutta minusta se oli epäreilua.
Minun mielestäni tapaus nähtiin hyvin yksipuolisessa valossa.
Teot saatiin näyttämään...
säälimättömiltä hyökkäyksiltä viatonta naista kohtaan.
Minusta tämän tapauksen pahamaineisuus syntyi siitä,
että neiti Feaginin asevalinnat -
liittyivät noituuteen ja saatananpalvontaan.
Hän teki valinnat strategisesti -
uhrinsa perusteella.
Vainoaja tuntee kohteensa.
Jos usko on uhrille tärkeintä,
pahoinpitelijä tai vainoaja hyökkää sitä vastaan.
Myös Jaclynin tapauksessa.
Hän yritti laittaa uhrinsa, hartaan kristityn, maksamaan.
Siinä oli muutama kommentti siitä, miten asiat vaikuttivat uhriin,
mutta totuus on se, etten välitä. En välitä, miten se vaikutti häneen.
Minusta hän heittäytyi liian dramaattiseksi -
ja väitti kokeneensa asioita, joita ei tapahtunut.
Tämä kuulostaa kamalalta.
En välitä, onko hän kuollut vai elossa. Hän ei ole tärkeä osa elämääni.
Useimmat vainoajat vähättelevät tekojaan.
"Ei se ollut niin iso juttu. Sinä paisuttelet asiaa.
Olet niin hysteerinen.
Miksi soitit poliisille? Tämä on typerää. Olet tyhmä."
Se on vähättelyä, millä vieritetään syy uhrin niskaan.
"Tämä on selvästi sinun ongelmasi, koska se oli pikkujuttu."
Miten hän saattoi tietää, miltä uhrista tuntui?
Rikoksentekijällä ei ole oikeutta päättää,
miten se rikos vaikuttaa jonkun muun elämään.
Siitä on nyt noin kaksi vuotta,
ja poden vieläkin sen aiheuttamasta traumasta.
Tunnen vieläkin pelkoa, eikä se katoa ehkä koskaan.
Minusta ehdollinen tuomio ei ollut riittävä rangaistus.
Minusta se olisi ollut sopivampaa,
että he olisivat istuneet vankilassa jonkin aikaa miettimässä tekojaan.
Oikeusjärjestelmä ei ota vainoamista niin vakavasti kuin pitäisi.
Vainoamista ei ole vain se, että joku kyylää puskassa kiikareilla.
Se voi olla kuka tahansa. Koskaan ei tiedä, mihin ihmiset pystyvät.
Onneksi selvisin näinkin vähällä.
VAIKKA JACLYN EI SAA OTTAA YHTEYTTÄ SANDRAAN,
HÄN ON SITTEMMIN SAANUT TIETÄÄ TEKOJENSA VAIKUTUKSISTA
Otin asiakseni lukea asiaan liittyviä uutisia,
ja silloin sain tietää, että Sandra oli mennyt terapiaan,
koska hän koki traumatisoituneensa kokemastaan.
Luulin, että kun hän saa tietää, että se olin minä,
hän ei enää ottaisi asiaa niin vakavasti.
Se kaikki tavallaan katoaisi.
En uskonut, että se aiheuttaisi pitkäkestoista traumaa tai kipua.
Mutta nyt uskon, että tekoni on voinut aiheuttaa traumoja.
Uskon sen.
Kaikki maailman anteeksipyynnöt eivät riitä hyvittämään tekojani.
Vaikutin hänen elämäänsä negatiivisesti,
ja minun on elettävä sen kanssa,
kuten hänkin elää sen kanssa, mitä minä tein hänelle.
Kadun kuitenkin sataprosenttisesti.
Tekstitys: Anni Mentula