Я озираюся в минуле і…
Гадаю, мені завжди було важко повірити, що в людях є зло…
А потім я зустріла його.
І побачила зло на власні очі.
ЩОРОКУ В США ФІКСУЮТЬ БІЛЬШЕ ТРЬОХ МІЛЬЙОНІВ ВИПАДКІВ ПЕРЕСЛІДУВАННЯ
80% ЖІНОК, ЯКИХ ПЕРЕСЛІДУВАВ КОЛИШНІЙ ПАРТНЕР, ПЕРЕЖИЛИ ДОМАШНЄ НАСИЛЬСТВО
Скривдити жінку?
Я б такого не робив, розумієте?
Я б не бив і не знущався б з них.
Розумієте? Я не такий.
ЦЕ ІСТОРІЯ СПРАВИ ПРО ПЕРЕСЛІДУВАННЯ #14CT-CR00624-01
ТАКОЖ ВІДОМИЙ ЯК МОРРІСОН Т.
Не люблю, коли мені брешуть, коли мене використовують.
Коли я відчуваю, що мене використовують,
то ви побачите іншого мене, і це не хороша сторона.
СЕРІАЛ NETFLIX
Краще б мене вважали вбивцею, а не переслідувачем, розумієте?
Мені хотілося, щоб вона відчувала, що за нею стежать.
Будь-хто може стати переслідувачем.
Це все казочки про бабая.
Я досі поводжуся схиблено.
ДЖЕФФЕРСОН-СІТІ, МІССУРІ
ВИПРАВНА КОЛОНІЯ ДЖЕФФЕРСОН-СІТІ
Мене звати Террі Дуейн Моррісон.
Мене посадили за переслідування з обтяжуючими обставинами.
Я отримав чотири роки.
Я виріс у Далласі, Техас.
Мабуть, я був непокірним. Розумієте, я не…
Я не ходив до школи, хоч і мав би.
Я вважав, що я з неблагополучної сім'ї, бо мама працювала.
Мій тато був водієм вантажівки, тому мене мало підтримували.
Ніхто не підбадьорював і все таке.
ПРИВАТНА ВЛАСНІСТЬ
Я бачив, як тато кілька разів ображав маму.
У мене було ще троє братів,
коли ми подорослішали, і коли тато хотів знущатися з мами,
то ми втручалися.
Ми терпіли біль або побої замість мами,
бо вона не заслуговувала, щоб її били.
Я втік з дому
і десь з 11 до 17 років я був у бандах.
БЕРЕЗЕНЬ 2013
У 50 РОКІВ МОРРІСОН ТА 54-РІЧНА НЯНЬКА «СЕДІ», ПОЧАЛИ ЗУСТРІЧАТИСЯ ОНЛАЙН
Я зустрів свою колишню, Седі, на сайті знайомств.
Ми були однакового віку.
Вона була незалежною, розумієте? Вона була…
Вона не була вишуканою пані.
Вона більше була домогосподаркою. Це мене й приваблювало.
На першому побаченні вона подзвонила мені на роботу.
Я працював у ресторані, а вона хотіла прийти туди.
Тож я запросив її пообідати зі мною того дня.
І мені сподобалося.
Вона була милою жінкою, розумієте?
Ми проводили багато часу разом, каталися на велосипедах,
ходили в кіно, займалися речами, що мені подобаються.
Мене звати Седі, і я пережила переслідування.
Я познайомилася з Террі десь у травні чи червні 2013 року.
Деякі друзі, з якими я працювала, дуже захоплювалися інтернет-знайомствами,
і вони переконали мене зареєструватися на сайті знайомств, я так і зробила.
Я ходила на побачення з кількома людьми до зустрічі з Террі.
Спершу він видався мені дуже сором'язливим і добрим.
У нас добре виходило спілкуватися.
Ми обмінялися номерами і почали листуватися.
Але, пам'ятаю, думала, що він не мій типаж.
А потім…
десь коли я втрачала роботу,
мені потрібно було з кимось поговорити, тому з того моменту все закрутилося.
Декілька місяців я писав їй щоранку:
«Гарного дня на роботі», — і таке інше. А вона відповідала взаємністю.
Ми зустрічалися десь три місяці.
Вона питала мене:
«Чому не переїдеш? Ми завжди разом».
Я завжди змінював тему, бо, як я й казав,
я не шукав собі стосунків.
Я не хотів комусь віддаватися.
ЧЕРВЕНЬ 2013
КОЛИ ОБСТАВИНИ ЗМІНИЛИСЯ, МОРРІСОН ТАКИ ПЕРЕЇХАВ ДО СЕДІ
Його вигнали з дому, де він жив, і мені стало його шкода.
Я сказала, що він може жити в мене.
Але я пам'ятаю, як казала йому, коли він переїжджав,
що через рік, коли я закінчу навчання,
я переїду, але його з собою не візьму.
Спершу все було добре. Звичайне життя.
Готували їсти, працювали, дивилися телевізор.
Та поступово я стала помічати, що він змінюється.
Він став більш власницьким.
Якщо я сиділа на кухні за комп'ютером,
а він сидів у вітальній та дивився телевізор,
то просив би мене сидіти поруч з ним увесь час.
А я казала: «Не розумію, чому я не можу займатися тим, чим хочу,
якщо ти займаєшся своїми справами».
Тоді я почала думати: «Здається, я помилилася».
Наші стосунки зіпсувалися десь через місяць після мого переїзду.
Бувало кілька разів, що біля будинку зупинялися якісь хлопці,
повертали фільми або вона просила мене приготувати їсти,
а їжа вже була готова, я не ставив її у холодильник.
Тож я такий…
«Звідки ти це взяла?» Розумієте, про що я?
А вона не відповіла.
У мене були до неї почуття.
Просто хотів знати, чи зраджує вона.
Але вона не відповідала.
Я думала, як мені його позбутися.
І я сказала йому, що він має шукати собі інше житло,
бо я не вважала, що з нас вийде гарна пара.
І щойно я йому це сказала,
почало проявлятися насилля.
Одного вечора ми сиділи на дивані, дивилися телевізор
і розмовляли.
Террі багато говорив про те, що хоче змінити життя, займатися різними речами,
і я сказала йому: «Знаєш, Террі, якщо хочеш змінити своє життя
на краще, то позбудься цього бандитського способу мислення,
бо так ти далеко не заїдеш».
Тоді він затих і більше нічого не сказав.
Він пішов спати, а я просто…
Я ще десь пів години дивилася телевізор,
а потім теж пішла спати.
Я вже майже заснула,
але раптом відчула, як він поклав свою ногу мені на стегно,
а потім зіштовхнув мене з ліжка.
Я напівсонна покотилася по підлозі.
Пам'ятаю, подумала собі:
«Ну, він просто потягнувся, може, він не хотів».
Розумієте, бо я тоді була напівсонною та погано розуміла, що відбувається.
Тож я знову лягла в ліжко, а у наступну ж мить
він вже був на мені, а його руки стискали мою шию.
Я ніби була іграшкою, просто брикалася на ліжку.
І…
Я думала, що це кінець.
У моїй голові був голос, який казав:
«Не опирайся. Змирися. Скоро все скінчиться».
Він зупинився, підвівся
і вийшов зі спальні.
Після цього я встала і пішла у туалет.
І там я побачила, що весь мій білок ока залитий кров'ю.
І мої нутрощі ще три дні поспіль кровоточили.
Я щиро вірю, що могла тоді померти.
Це був вечір п'ятниці, ми повернулися додому,
ми доглядали її онуків.
Я сказав, що мені вранці на роботу.
Наступного ранку вона прокидається. А у неї синяк під оком.
Вона сказала, що я її вдарив. А я відповів: «Ні».
Бо на початку стосунків
я пояснив їй: «Якщо я колись торкнуся тебе, виклич поліцію».
Коли вона це сказала, я відповів: «Ні, я тебе не бив».
Вона тієї ночі або десь була, або сама себе вдарила.
Я справді не знаю.
Воно на будь-що здатна.
ЧЕРВЕНЬ 2013
ГРУДЕНЬ 2013
ПІЗНІШЕ ТОГО Ж РОКУ СЕДІ ПЕРЕЇХАЛА ЗІ СВОЄЇ КВАРТИРИ, ЩОБ ЖИТИ З ДОНЬКОЮ
Коли я їхала, то брала мінімум одягу, просто щоб мати в чому ходити,
я багато чого залишила у квартирі.
Одного вечора він надіслав кілька повідомлень, писав, що відбілив мій одяг,
що знищив усі мої фото, мої особисті речі,
порізав моє взуття.
І викинув усе в смітник у моїй квартирі.
Твоє лахміття у білих мішках у смітнику
Усе надворі, одяг, фото, краще забери це сміття
Тоді Террі надсилав 50 повідомлень на день, але жодне з них
не було позитивним.
Я викидаю твоє лахміття, до біса тебе
Я залив усе відбілювачем Усі фотки у смітинку
Він лишав записки на будинку мого кузена.
Він проїжджав повз будинок моєї доньки і клав їй листи в поштову скриньку,
писав, що любить мене.
«Не віриться, що ти таке робиш».
Тоді я почала думати: «Це переслідування».
Мені було страшно.
Коли відчувала, що якась машина мене переслідує…
то завжди намагалася тримати в голові найкоротший маршрут до відділку поліції.
Я наче весь час балансувала у режимі «Бийся або тікай».
Це страшно. Дуже страшно.
ВАС ВІТАЄ МІССУРІ
Найнебезпечніший час для жінки, щоб покинути аб'юзивні стосунки,
це коли вона просто йде з дому.
І в цьому випадку, коли Седі пішла,
тоді її життя опинилося під загрозою.
Мене звати Анджела Гірш,
я виконавча директорка
служби допомоги в аб'юзивних стосунках у Джефферсон-Сіті, Міссурі.
Коли жертва починає усвідомлювати,
що це нездорові стосунки,
що її ізолювали,
що її контролює інша людина,
і коли вона вживає заходів щодо пом'якшення цього контролю,
саме тоді злочинець відчуває загрозу.
І коли Седі взяла контроль над власним життям,
прийняла рішення розірвати ці стосунки,
саме з цього моменту…
у Моррісона з'явилося відчуття паніки.
АНДЖЕЛА ГІРШ ПЕРЕГЛЯНУЛА ПОВІДОМЛЕННЯ,
ЯКІ МОРРІСОН НАДСИЛАВ СЕДІ ПІСЛЯ ТОГО, ЯК ВОНА ПІШЛА
Коли він каже щось типу: «Я знаю, коли ти будеш на роботі»,
то він може просто взяти щоденну рутину, яка є частиною її життя.
Як от навчання, час з онуками,
відвідування сім'ї.
І він може перекрутити все так, що вона відчуватиме тривожність
незалежно від того, де вона чи що робить.
Або те, що вона зробила, щоб допомогти собі.
Я знаю, коли ти в коледжі, няньчиш, у магазині
Думаю, він хотів дати їй знати,
що вона може тікати, але не сховається.
«Я все контролюю. Я знаю, що ти робиш.
Ти від мене не втечеш».
Уявіть собі, що ви постійно живете в такій ситуації.
Ось що буває з жертвами переслідування.
Так їм доводиться жити.
БЕРЕЗЕНЬ 2014 ПІСЛЯ ТРЬОХ МІСЯЦІВ ЖИТТЯ З ДОНЬКОЮ
СЕДІ ПОЇХАЛА У СПРОБІ СХОВАТИСЯ
Седі у своїй ситуації зробила все, що тільки могла,
щоб утекти від цієї людини.
І я розумію, чому вона почала переховуватися.
Так робили багато постраждалих жінок,
вони мають поїхати до безпечного місця,
де їх не знайдуть.
Бо їм небезпечно залишатися на тому ж місті.
Думаю, сховатися — це її останній шанс вижити.
Тільки з милості божої цю жінку не вбили.
Коли я почала переховуватися,
Террі продовжував домагатися до мене й моєї сім'ї.
Намагався надсилати мені додатки, щоб відстежити моє місцеперебування.
Як звичайне повідомлення, але у ньому був маячок.
Я вимкнула телефон, а коли знову ввімкнула,
то все почало приходити:
п'ятдесят повідомлень, безперервні сповіщення.
Він надсилав їх зі свого номера, а я все видаляла.
Я виходила з дому лише для того, щоб поїхати на заняття,
бо боялася бути на людях.
Важко пояснити почуття страху.
Було б значно краще, якби я просто залізла в коробку
і закрилася там.
І тоді я вже зрозуміла,
що так буде до кінця мого життя,
я житиму в страху
або буде ситуація: «або він, або я».
І я готувалася до такого сценарію.
13 БЕРЕЗНЯ 2014
У БЕРЕЗНІ 2014 РОКУ
СЕДІ НА МІСЯЦЬ ВИДАЛИ ОРДЕР НА ЗАХИСТ ПРОТИ ТЕРРІ МОРРІСОНА
ЯКИЙ ЗАБОРОНЯВ МОРРІСОНУ ПОГРОЖУВАТИ,
ДОМАГАТИСЯ АБО КОМУНІКУВАТИ З СЕДІ У БУДЬ-ЯКИЙ СПОСІБ
Я знала, що він розлютиться,
тому вирішила зачекати, поки не буду у сховищі, щоб заповнити документи.
Головний страх — його помста.
Тому багато жінок
неохоче беруть ордер на захист, бо це лише папірчик.
Ніщо насправді не зможе зупинити таких людей.
Навіть якщо тобі дають ордер,
то він все одно може втекти до приїзду поліції.
І що тоді?
Я ніяк не можу захистити своїх дітей.
І себе не можу захистити.
Почуваюся такою безпорадною.
ПОКИ СЕДІ ПЕРЕХОВУВАЛАСЯ, ВОНА ВИРІШИЛА ПРОДОВЖИТИ ВИВЧАТИ СЕСТРИНСЬКУ СПРАВУ
ОЗАРКСЬКИЙ ТЕХНІЧНИЙ КОЛЕДЖ КАМПУС РІЧВУД-ВЕЛЛІ
ТЕХНОЛОГІЇ Й НАУКИ ПРО ЖИТТЯ
БЕРЕЗЕНЬ 2014
ЧЕРЕЗ П'ЯТЬ ДНІВ ПІСЛЯ ОТРИМАННЯ ОРДЕРА НА ЗАХИСТ
СЕДІ НАВІДАЛАСЯ ДО КОЛЕДЖУ, ЩОБ РОЗПОВІСТИ ТАМ ПРО МОРРІСОНА
Пам'ятаю, це було вранці.
Я тоді закінчив ранковий обхід,
мені подзвонили, сказали, що мене хоче побачити студентка.
Коли я прийшов на місце, там була Седі.
Вона сказала мені, що має копію ордера на захист
від одного пана, і я їй сказав:
«Ми залучимо поліцію Озарку,
бо звучить серйозно».
Я Джером Ренсом.
Я наглядач з безпеки та охорони в кампусі Річвуд-Веллі у Ніксі, Міссурі.
НАУКА ПРО ЖИТТЯ
Ми пішли до нарадчої кімнати президента,
вона сіла за стіл, офіцер поліції сів тут,
і я сидів за столом,
ми переглянули її документи та обговорили план дій.
Вона його дуже боялася. Видно, що вона дуже нервувала.
Здавалася дуже засмученою.
Вона сказала: «Він прийде сюди. Я знаю. Він не боїться».
І коли ми йшли до дверей, я озирнувся, повернувся до неї й сказав:
«Здається, пан Моррісон уже тут. Гадаю, це він».
Кажу: «Залишіться тут, я перевірю».
Я повернувся й побачив, що він там стоїть.
Ми пройшли цим коридором.
Ці двері були відчинені, як і зараз.
Ми випхали його через ці двері.
Я притиснув його до дверей.
Сказав: «Ви порушуєте ордер на захист».
Офіцер сказав йому, що його заарештовано.
Пан Моррісон сказав: «Я не розумію, про що ви».
І я витяг з його кишені ордер на захист, копію якого йому вручили.
І я сказав: «А це упізнаєте?» І підніс ордер до його лиця.
Ми провели пана Моррісона до патрульної машини,
звідки його доправили до ізолятора округу Крістіан
за нехтування ордером на захист.
Седі була налякана.
Вона дуже злякалася, коли побачила його.
Добре, що вона прийшла й набралася сміливості сказати:
«У мене є люди, що подбають про мене».
Якби Седі не мала ордера,
пана Моррісона просто попросили б піти, і він би пішов.
Але ми мали право його заарештувати, бо вона заповнила документи на ордер.
МОРРІСОНА НЕДОВГО ПОТРИМАЛИ В ІЗОЛЯТОРІ ОКРУГУ КРІСТІАН,
А ПОТІМ ВИПУСТИЛИ
БЕРЕЗЕНЬ 2014
1 КВІТНЯ 2014 РОКУ
ДВА ТИЖНІ ПО ТОМУ,
ПОЛІЦІЯНТ УПІЗНАВ МОРРІСОНА, КОЛИ ТОЙ ВДРУГЕ ПІДХОДИВ ДО КАМПУСУ
Пан Моррісон зупиняється,
вистрибує з машини і кидається до машини поліціянта.
Офіцер виходить з машини, дістає зброю,
наставляє її на пана Моррісона й наказує йому.
Офіцер заарештував Моррісона.
Його затримали й повернули до ізолятора округу Крістіан,
уже вдруге за два тижні.
ПІСЛЯ ДРУГОГО АРЕШТУ МОРРІСОНА ЗВИНУВАТИЛИ У ПЕРЕСЛІДУВАННІ З ОБТЯЖУЮЧИМИ ОБСТАВИНАМИ
КЛЮЧОВИМ ДОКАЗОМ СТАВ ЗАПИСНИК, ЯКИЙ ЗНАЙШЛИ В ЙОГО МАШИНІ
Я Джанетт Блу.
Я помічниця прокурора,
займаюся звинуваченнями вже десь 20 років.
Ми отримали записник першого квітня, тобто в день арешту.
Те, що було там написано,
просто підсилило наше розуміння того, що цей хлопець небезпечний.
Там був такий текст:
«Я хочу сказати, що ти маєш себе вбити.
Для тебе все скінчено».
Та був ще один запис, який викликав занепокоєння:
«Я маю зброю на тебе».
Ми знайшли листи, які він надіслав після видання ордера на захист.
і на одній сторінці написано:
«Ти програла через те, що зробила. Викликай поліцію, візьми ордер на захист.
Хіба це не дасть мені з тобою поговорити?
Ніколи. Краще ховайся далі.
Кидай навчання, бо якщо ти будеш за кермом чи їхати з кимось,
я буду на стоянці, спостерігатиму.
Чекатиму, поки ти не поїдеш до схованки».
Це погрози.
Він постійно переслідує її і каже, що стежить за нею.
А потім усі повідомлення.
«Я чекатиму тебе біля дому. Ти поговориш зі мною.
Чому ти так зі мною?
Я приходитиму до коледжу, до будинку батьків, якщо ти цього хочеш».
Я б настрашилася.
Думаю, Седі так і почувалася.
Вона була налякана, бо знала, що він знає, де живе її родина.
ОКРУЖНИЙ СУД ОКРУГУ КРІСТІАН
Я думала, що ми маємо тримати його під вартою,
бо я вважала,, що він загрожуватиме їй, якщо вийде.
Тепер він знає, що вона двічі подавала заяву в поліцію.
Його двічі арештовували. Тож розумієте,
треба переконатися, що він сяде.
КВІТЕНЬ 2014
16 КВІТНЯ 2014 РОКУ
ПОЧАЛОСЯ ПОПЕРЕДНЄ СЛУХАННЯ У СПРАВІ ПРО ПЕРЕСЛІДУВАННЯ
ЦЕНТР ПРАВОСУДДЯ ОКРУГУ КРІСТІАН
Я дуже боялася йти на попереднє слухання,
бо мене непокоїло те, щоб Седі буде в одній кімнаті з ним,
побачить його, вказуватиме на нього, казатиме:
«Террі Моррісон переслідував мене».
ВЕЛИКА ПЕЧАТКА ШТАТУ МІССУРІ
Вони подали клопотання про вилучення доказів. А ще хотіли змінити суддю.
Це була просто затримка за затримкою.
Не знаю, може, він думав, що якщо затримуватиме процес,
то Седі втомиться й облишить цю справу.
Він не думав, що з цього щось вийде,
що щось таки станеться.
КВІТЕНЬ 2014
22 ЧЕРВНЯ 2015, У РЕЗУЛЬТАТІ, 15 ЧЕРВНЯ
МОРРІСОНА ТАКИ ВИЗНАЛИ ВИННИМ У ПЕРЕСЛІДУВАННІ
ВІН ОТРИМАВ ЧОТИРИ РОКИ УВ'ЯЗНЕННЯ
Вона казала, що між нами все скінчено, що не любить мене,
що не хоче мати зі мною нічого спільного,
і що не хоче говорити.
Отже, так, це…
Я почав вважати це переслідуванням, коли ознайомився з цим поняттям,
розумієте…
знаю, що таке переслідування.
Думаю, я це робив щоб налякати її чи залякати.
Знаю, це було неправильно,
бо вона справді злякалася.
Вона не знала, на що я здатний.
ТАКОЖ ВІДОМИЙ ЯК МОРРІСОН Т.
Я просто хотів усе закінчити.
Я не збирався завдати фізичної шкоди Седі.
Я не збирався її чіпати. Я лише хотів відповідей.
Чому вона вчинила так, чому вона така казала.
Розумієте, і все.
Вона багато набрехала,
бо я не кривдник.
Я не ображаю жінок.
Я б ніколи не скривдив жінку, як я вже сказав, я чоловік,
а вона — жінка.
Вона слабша ланка, розумієте…
не люблю, коли мене називають переслідувачем.
Як я вже казав, це на рівні з педофілом.
Це ніби найгірше звання з усіх.
Я почуваюся нікчемою, розумієте? Почуваюся…
Краще б мене вважали вбивцею, а не переслідувачем, розумієте?
У пана Моррісона жорстоке минуле.
А найжорстокіше — це вбивство.
Я Скотт Гілл. Я офіцер поліції Спринґфілда в Міссурі.
Я був у патрулі 23 вересня 2011 року,
а потім диспетчер повідомив про постріли.
ЗА ВІСІМНАДЦЯТЬ МІСЯЦІВ ДО ЗУСТРІЧІ З МОРРІСОНОМ
ПОЛІЦІЮ СПРИНҐФІЛДА ВИКЛИКАЛИ НА МІСЦЕ ЖОРСТОКОГО ЗЛОЧИНУ
Жінку, яку пізніше упізнали, Прістіну Тайнер, застрелили в голову.
Террі Моррісона упізнали свідки, він став підозрюваним у цьому вбивстві.
А пізніше його заарештували за вбивство.
Кімната 212. Пан Моррісон зайшов у цю кімнату,
витягнув зброю й вступив в конфлікт.
Свідок розповів, що він відійшов до поруччя,
і застрелив її, поки біг сходами вниз.
У кімнаті була жінка, яка вже знала пана Моррісона,
і змогла його опізнати по фото.
Чотири дні по тому його заарештували.
ВЕРЕСЕНЬ 2011
У ВЕРЕСНІ 2011 ПРОКУРОРИ ОКРУГУ ҐРІН
ЗВИНУВАТИЛИ МОРРІСОНА У ВБИВСТВІ,
АЛЕ СПРАВА ТАК І НЕ ДІЙШЛА ДО СУДУ
ЦЕНТР ПРАВОСУДДЯ ОКРУГУ ҐРІН
Головний свідок відмовився назвати його підозрюваним.
Їй було страшно.
Ширилися чутки, що, можливо, вона мала бути жертвою,
а не інша людина.
Мабуть, її налякало те,
що вона причетна до цього набагато більше, ніж хотіла.
А її подругу вбили просто в неї на очах. Це могло б статися з нею.
ВІДДІЛОК ПОЛІЦІЇ СПРИНҐФІЛДА
СПРАВУ ПРО ВБИВСТВО ПРОТИ МОРРІСОНА ВІДКЛАЛИ НА МАЙЖЕ ЧОТИРИ РОКИ
АЖ ДОПОКИ ДЕТЕКТИВИ НЕ ДІЗНАЛИСЯ, ЩО ЙОГО ПОСАДИЛИ ЗА ПЕРЕСЛІДУВАННЯ
Вбивство не забувається. Позовної давності немає.
Тож я знав, що матиму ще один шанс на справедливість.
Я познайомився з Седі, коли дізнався, що вона жертва переслідування.
Я знав, що якщо буде якась нова інформація,
ну, це ж його останні стосунки.
Якщо вони були близькі, може, він розповідав щось про вбивство.
Тому я хотів з нею поговорити.
Коли я допитував її, вона розплакалася.
Вона жила у страху, бо знала, що він може вийти,
і справді вірила, що він знайде та вб'є її.
Той страх, який я бачив в її очах на допиті —
таке не підробиш.
Це справжній страх.
СПРИНҐФІЛД МІССУРІ
І вона таки розповіла, що він їй казав,
що вбив ту жінку.
І це важливий аспект на суді, щоб присяжні почули
розповідь від людини, з якою він був у останніх стосунках, і якій зізнався,
що це таки він убивця у тій справі.
Коли мені подзвонили, я була шокована.
Террі потрапив до в'язниці за переслідування з обтяжуючими обставинами.
І зі мною зв'язався детектив Гілл,
він хотів дізнатися, чи знала я щось про вбивство.
Однієї ночі він раптом розповів мені.
Сказав: «Так, я вбив ту жінку, але ніхто, окрім тебе, цього не знає,
і я все заперечуватиму».
Тоді я нічого не сказала, нічого не питала.
Я не хотіла знати.
Чим менше я знала, тим краще.
СЕЛІ ПОПРОСИЛИ СВІДЧИТИ У СПРАВІ МОРРІСОНА ПРО ВБИВСТВО
Я не хотіла свідчити, бо, розумієте,
а якщо я свідчитиму, але його не засудять?
Гадаю, я просто обдумала все це і подумала: «Що мені втрачати?»
Бо якщо мої свідчення принесуть користь у цій справі,
то це піде мені на користь, і не то щоб я…
Звучить погано, але я боялася, що він вийде.
Мені було дуже страшно.
12 БЕРЕЗНЯ 2018 РОКУ МОРРІСОНА ПОЧАЛИ СУДИТИ
ЗА ВБИВСТВО ПРІСТІНИ ТАЙНЕР
Коли я пішла на сам суд, то це був неймовірний стрес.
СУДДЯ ДЖЕССІКА КРУС, ЗАЛА СУДУ ТРЕТЯ СУДОВА АСОЦІАЦІЯ
Пам'ятаю, як підійшла до лави свідків і…
Гадаю, просто від того, що побачила присяжних, Террі та всіх інших,
просто…
Вони точно бачили, що мене трусить, бо трусило мене дуже сильно.
Я не хотіла дивитися на нього.
Я поглядала іноді, але дивитися не хотіла, але…
моя донька, благослови її бог, має дух борця.
Вона дивилася на нього так, ніби хотіла встановити зоровий контакт,
щоб він зрозумів, що не виграє.
14 БЕРЕЗНЯ 2018 РОКУ ЛИШЕ ЗА ДВА ДНІ СУДУ
ТЕРРІ МОРРІСОНА ВИЗНАЛИ ВИННИМ У ВБИВСТВІ
Коли вони вийшли з вироком і сказали: «Винен», — я ледь не втратила свідомість.
Була дуже рада.
Яке ж це було полегшення. Я розплакалася.
Пам'ятаю, як вийшла донька тієї жінки…
А з нею була маленька дівчинка, її донька.
Адвокатка свідка підійшла до неї, обійняла.
І привела її до мене.
І вона сказала:
«Ця пані допомогла посадити вбивцю вашої мами».
Це було важко.
ТЕРРІ МОРРІСОНА ЗАСУДИЛИ ДО ДОВІЧНОГО УВ'ЯЗНЕННЯ, ПЛЮС СТО РОКІВ,
З МОЖЛИВІСТЮ УМОВНО-ДОСТРОКОВОГО ЗВІЛЬНЕННЯ
Вона не знала, на що я здатен, доки мене не посадили за вбивство другого ступеня.
Тому, так, вона мене боїться.
І я знаю, як це все виглядає.
Здається, що я жорстокий, і мене не можна випускати з в'язниці.
Але, по суті, я одинак, розумієте?
Я людина, якій подобається бути самій.
Я дивлюся на це так.
Я можу бути небезпечним, якщо опинюся в ситуації,
коли я мушу проявити свій авторитет.
Тоді я можу бути людиною, яку краще не бачити.
Є можливість умовно-дострокового звільнення.
Але в моєму віці, у 59 років, я помру у в'язниці.
Я ніколи не вийду.
Це довічний термін. Це смертний вирок.
Але я ніколи не здамся.
Як я й казав, я продовжу боротися, доки не закінчаться пігулки.
Мені тут більше нічого робити,
окрім як боротися, розумієте?
Мені тут некомфортно. Я не хочу тут бути.
Я не хочу тут помирати.
То чому б мені не провести час, який відведений мені тут, вивчаючи закон,
роблячи щось, що допоможе повернути свободу?
СПРИНҐФІЛД МІСТО, ДЕ НАРОДИЛОСЯ ШОСЕ 66
Коли суддя виголосив: «Довічне ув'язнення і сто років…»
то здалося, ніби гора з плечей звалилася.
Ув'язнення за переслідування з обтяжуючими обставинами становить
десь від трьох до семи років,
його б, мабуть, уже випустили за хорошу поведінку.
Я відчувала, що йому не вдалося…
знищити мене.
Але я не думаю,
що зможу колись повністю забути про це все й залишити це в минулому.
Думаю, це вже назавжди.
Досі бувають моменти, коли я не просто зачиняю двері,
а ще й підставляю крісло під них, щоб ніхто не зміг зайти.
Після таких подій з'являються нічні кошмари.
Або ж якісь дрібниці, які ти помічаєш краєм ока…
Це тебе лякає на якусь мить і повертає тебе в той час.
Таке може статися з будь-ким.
Байдуже, скільки ви заробляєте.
Байдуже, наскільки ви хороша людина.
Навіть байдуже, яке у вас виховання.
Було сильне передчуття, коли ми вперше зустрілися,
що він не той, хто може мене зацікавити,
але я проігнорувала це, про що пошкодувала, але…
Так, треба було краще думати.
Гадаю, якби я прислухалася до своїх інстинктів,
то не сиділа б тут зараз.
Але я також думаю,
можливо, мені довелося пережити це, щоб побачити, наскільки я сильна.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба