Jag blickar tillbaka, och…
Jag har alltid haft svårt att tänka mig att det finns ondska i människor.
Men när jag mötte honom…
…såg jag ondskan i vitögat.
VARJE ÅR FÖREKOMMER FLER ÄN TRE MILJONER STALKNINGSFALL I USA
80 % AV DE KVINNOR SOM STALKATS AV EN TIDIGARE PARTNER
HAR DESSUTOM UTSATTS FÖR VÅLD I NÄRA RELATIONER
Att göra en kvinna illa, det är inget som jag skulle göra.
Att bära hand mot dem eller misshandla dem,
det är inte sån jag är.
DET HÄR ÄR HISTORIEN OM STALKNINGSFALL #14CT-CR00624-01
Jag tycker inte om att folk ljuger eller utnyttjar mig.
Och när jag upplever att jag blir utnyttjad
så kommer ni att få se en annan sida av mig som inte är positiv.
EN NETFLIX-SERIE
Jag kallas hellre för mördare än för stalkare.
Jag fick en kick av att hon kände sig iakttagen.
Vem som helst kan bli en stalkare.
Det där är struntprat.
Fullt så galen är jag inte.
NÄRA DÖDEN
JEFFERSON CITY, MISSOURI
KRIMINALVÅRDSANSTALT
Jag heter Terry Dwayne Morrison.
Jag sitter i fängelse för grov stalkning.
Jag fick fyra år.
Jag är uppvuxen i Dallas i Texas.
Jag var väl den rebelliska typen.
Jag gick inte i skolan som jag skulle.
Jag hade dåliga förutsättningar. Mamma jobbade och pappa var lastbilschaufför,
så jag hade inga som stöttade och hejade på mig.
PRIVAT OMRÅDE
Jag såg pappa misshandla mamma några gånger.
Jag har tre bröder, och när pappa höll på att ge sig på mamma, klev vi emellan.
Vi tog slagen för vår mamma,
för hon förtjänade inte att bli slagen.
Till slut rymde jag hemifrån.
Från 11 till kanske 17 års ålder var jag med i gäng.
50 ÅR GAMMAL BÖRJADE MORRISON NÄTDEJTA
OCH TRÄFFADE "SADIE", EN 54 ÅR GAMMAL SJUKSKÖTERSKA
Jag träffade mitt ex Sadie på en dejtingsajt.
Vi var jämnåriga.
Och hon var självständig, om du förstår vad jag menar, hon var…
Hon var inte dyr i drift, utan mer en hemmamänniska. Det gillade jag.
Vår första dejt var när hon ringde mig på jobbet.
Jag jobbade på en restaurang och hon ville komma förbi,
så jag bjöd henne på lunch.
Det kändes bra.
Hon var trevlig.
Vi tillbringade mycket tid ihop, tog cykelturer,
gick på bio, lite olika saker som jag gillar att göra.
Jag heter Sadie och jag är stalkningsöverlevare.
Jag träffade Terry i maj eller juni 2013.
Några av mina arbetskamrater nätdejtade en hel del
och fick mig att registrera mig på en dejtingsida.
Jag hade träffat flera stycken innan jag träffade Terry.
Mitt första intryck av honom var att han verkade blyg och trevlig.
Vi hade ganska bra kommunikation.
Vi utbytte telefonnummer och började skicka meddelanden.
Men jag minns att jag tänkte att han inte var min typ.
Och sen…
…så blev jag av med jobbet, och behövde väl nån att prata med.
Och på den vägen var det.
I ett par månader skrev jag varje morgon. "Ha det så bra på jobbet", såna saker.
Hon gjorde samma sak.
Vi fortsatte att träffas i kanske tre månader.
Hon frågade: "Ska du inte flytta in? Vi umgås ju jämt."
Då bytte jag ämne, för jag var inte riktigt ute efter ett förhållande…
…där jag skulle ge allt.
MORRISONS LIVSOMSTÄNDIGHETER FÖRÄNDRADES OCH HAN FLYTTADE IN I SADIES LÄGENHET
Han blev vräkt från sin bostad och jag kände medlidande med honom,
så jag sa att han kunde bo hos mig.
Men jag minns att jag sa till honom när han flyttade in
att så snart jag var klar med skolan om ett år
tänkte jag flytta, och då skulle inte han med.
Till en början var det helt okej. Vi gjorde vanliga saker.
Lagade mat, jobbade och såg på tv.
Sen märkte jag att han började förändras.
Han blev lite kontrollerande.
Om jag satt i köket med min dator
och han satt i vardagsrummet och såg på tv,
ville han att jag skulle komma och sitta bredvid honom.
Och jag sa: "Varför ska inte jag få göra det jag vill göra,
om du får göra det du vill göra?"
Då började jag ana att jag hade begått ett misstag.
Vårt förhållande blev dåligt nån månad efter att jag flyttade in.
Vid några tillfällen kom det män till huset och lämnade tillbaka filmer,
och hon kunde be mig laga mat, men maten i kylen hade jag inte ställt där.
Så jag…
"Var fick du den ifrån?" Och det hade hon inget svar på.
Jag hade känslor för henne och ville ju veta om hon var otrogen.
Men hon gav mig inga svar.
Jag försökte komma på sätt att bli av med honom,
och jag sa till honom att han behövde hitta en annan bostad
eftersom jag ansåg att vi inte fungerade ihop.
Och så snart jag hade sagt det började han bli våldsam.
En kväll hade vi sett på tv och satt i soffan och pratade.
Terry pratade mycket om att förändra sitt liv, och jag sa till honom:
"Om du vill förändra ditt liv till det bättre måste du släppa gängmentaliteten,
för den kommer inte att ta dig nånvart."
Då blev han tyst och sa inte ett ord.
Sen gick han och la sig, och jag…
Jag satt kvar och såg på tv i nån halvtimme,
och sen gick jag och la mig.
Jag höll på att somna,
och rätt vad det var
satte han foten mot min höft och knuffade ner mig ur sängen.
Jag snubblade fram där på golvet, halvvaken, och tänkte
att han kanske bara hade sträckt på sig och råkat göra det.
Jag var groggy och halvsov.
Så jag la mig igen,
och plötsligt satt han på mig med händerna om min hals.
Han kastade runt mig i sängen som en trasdocka.
Och…
Jag trodde att det var kört.
Jag hörde en röst inom mig som sa:
"Gör inte motstånd. Snart är det över."
Han slutade, klev upp ur sängen,
och gick ut från sovrummet.
Då gick jag ut i badrummet.
Jag såg att hela ögonvitan var röd av blod.
Jag blödde ur tarmen i tre dagar efteråt.
Jag tror faktiskt att det var nära att jag dog.
Det var fredag kväll och vi kom hem efter att ha passat hennes barnbarn.
Jag skulle upp till jobbet nästa dag.
Nästa morgon väckte hon mig och hade en blåtira.
Hon sa att jag hade slagit henne, men nej…
När vi blev ihop sa jag till henne:
"Om jag nånsin bär hand mot dig ska du ringa polisen."
Så när hon sa det reagerade jag: "Nej, jag har inte slagit dig."
Hon måste ha varit ute på natten eller ha slagit sig själv. Jag vet inte.
Det skulle inte förvåna mig.
SENARE DET ÅRET LÄMNADE SADIE LÄGENHETEN FÖR ATT BO HOS SIN DOTTER
Jag tog bara med mig de kläder jag behövde
och lämnade det mesta i lägenheten.
En kväll skickade han en massa meddelanden
och skrev att han hade dränkt alla mina kläder i klor,
att han hade förstört mina foton och ägodelar,
klippt sönder mina skor…
Och att allt låg i containern utanför lägenheten.
JAG HAR SLÄNGT ALLT I VITA PLASTPÅSAR
JAG HAR SLÄNGT UT ALLA FOTON OCH KLÄDER, SÅ HÄMTA DIN SKIT
Terry skickade 50 meddelanden på en dag,
och inget av dem var bra.
JAG HAR SLÄNGT SKITEN OCH JAG SKITER I DIG
JAG HAR HÄLLT KLORIN PÅ ALLT
JAG GÖR VAD JAG VILL MED DET SOM ÄR HÄR
Han lämnade lappar utanför min kusins hus.
Han körde förbi min dotters hus och la brev i brevlådan
om att han älskade mig och "hur kan du göra så här?".
Då började jag känna att det var stalkning.
Jag var rädd.
Om jag tyckte att en bil körde efter mig för länge…
…få försökte jag hela tiden ha koll på den närmaste vägen till polisstationen.
Det är som att ständigt vara i kamp-eller-flykt-läge.
Det är läskigt, väldigt läskigt.
VÄLKOMMEN TILL MISSOURI
Det farligaste ögonblicket för en kvinna som lämnar ett misshandelsförhållande
är när hon går ut genom dörren.
Och i det här fallet var det just när Sadie lämnade honom…
…som hennes liv blev farligt.
Jag heter Angela Hirsch och jag är verkställande direktör
för Våldtäkts- och misshandelsmottagningen i Jefferson City.
När ett offer börjar bli varse
att en relation är skadlig,
att hen har blivit isolerad och kontrolleras av en annan människa,
och börjar vidta åtgärder för att minska den kontrollen,
då känner förövaren sig hotad.
När Sadie tog kontroll över sitt eget liv
och fattade de beslut hon gjorde för att lämna relationen,
gav det upphov till en period av…
…panik, kan man säga, för Morrison.
ANGELA HIRSCH HAR GRANSKAT MORRISONS KORRESPONDENS MED SADIE EFTER FLYTTEN
När han skriver saker som "jag vet när du är barnvakt",
så tar han vardagssituationer i hennes liv,
som att vara i skolan, umgås med barnbarnen eller träffa familjen,
och förvrider dem så att hon känner sig otrygg
oavsett var hon är eller vad hon gör,
och oavsett hur hon försöker skydda sig.
JAG VET NÄR DU ÄR PÅ SKOLAN, ÄR BARNVAKT, HANDLAR, VAR DU ÄR OCH HUR LÄNGE
Syftet med det är att säga:
"Du kan fly, men aldrig gömma dig.
Jag bestämmer. Jag har koll på allt. Du kommer inte undan."
Föreställ er att konstant leva så. Det är så stalkningsoffer har det.
Det är så de tvingas leva.
EFTER TRE MÅNADER HOS DOTTERN FLYTTADE SADIE TILL HEMLIG ORT
Sadie gjorde verkligen allt hon kunde för att komma bort från den här personen,
och jag förstår verkligen varför hon gömde sig.
Många kvinnor som blir slagna
behöver få komma till en plats där de kan vara trygga,
där de inte kan bli hittade,
eftersom de inte kan vara trygga där de är.
Jag tror att det var hennes sista utväg för att överleva.
Det är ett under att hon inte blev mördad.
När jag gömde mig
fortsatte Terry att trakassera mig och min familj.
Han försökte skicka appar till mig för att spåra var jag var.
Det var som textmeddelanden, men liksom med en GPS-spårare.
När jag satte på telefonen vällde det in meddelanden.
50 textmeddelanden, pling, pling, pling…
De var från hans nummer, så jag raderade dem.
Jag lämnade bara bostaden för att gå i skolan,
för jag vågade inte röra mig ute.
Det är svårt att förklara hur det känns att vara så rädd.
Om jag hade kunnat låsa in mig i en låda, skulle det ha känts bättre.
Det gick så långt att jag visste
att jag antingen skulle behöva leva i skräck resten av mitt liv,
eller så skulle det stå mellan mig och honom.
Och jag rustade mig för det senare.
I MARS 2014 FICK SADIE ETT EN MÅNAD LÅNGT KONTAKTFÖRBUD FÖR TERRY MORRISON
DET FÖRBJÖD MORRISON ATT HOTA, TRAKASSERA
ELLER PÅ NÅGOT SÄTT ENS KOMMUNICERA MED SADIE
Jag visste att han skulle bli argare,
så jag väntade tills jag var gömd med att ansöka om kontaktförbud.
Det man fruktar mest är hämnd. Jag tror att det är därför som många kvinnor
drar sig för att ordna kontaktförbud, för det är ju bara ett papper.
Det är inget som faktiskt håller dem borta.
Trots kontaktförbudet kan de komma åt en innan polisen hinner dit. Vad händer då?
Det fanns inget jag kunde göra för att skydda mina barn och mig själv.
Man blir så hjälplös.
MEDAN HON VAR GÖMD
BESTÄMDE SIG SADIE FÖR ATT ÅTERUPPTA SJUKSKÖTERSKESTUDIERNA
FEM DAGAR EFTER KONTAKTFÖRBUDET UTFÄRDATS INFORMERADE SADIE SIN HÖGSKOLA OM MORRISON
Det var på morgonen.
Jag hade gått morgonrundan
och fick ett samtal om att en student behövde min hjälp.
När jag kom dit så väntade Sadie där.
Hon berättade att hon hade med sig en kopia av ett kontaktförbud mot en man,
och jag sa att vi skulle kontakta polisen, för det lät allvarligt.
Jag heter Jerome Ransome.
Jag är säkerhetschef på Richwood Valleys campus här i Nixa i Missouri.
Vi gick in på rektorns mötesrum.
Hon satt här vid bordet, polisen satt här, och jag satt här.
Vi gick igenom hennes papper och diskuterade handlingsplanen.
Hon var riktigt rädd för honom. Hon var påtagligt orolig.
Hon var uppjagad.
Hon sa: "Han kommer att komma hit. Det vet jag. Han är helt orädd."
När vi gick ut här vände jag mig till henne och sa:
"Jag tror att mr Morrison är här nu. Stanna kvar härinne, så kollar jag."
Sen gick jag ut och såg att han stod i studentexpeditionen.
Här gick vi.
Dörrarna stod öppna som de gör nu.
Vi knuffade in honom här. Jag tryckte upp honom mot dörren.
"Du bryter mot ett kontaktförbud", sa vi.
Polisen sa att han var gripen.
Mr Morrison sa: "Jag vet inte vad ni pratar om."
Ur hans ficka drog jag då upp kontaktförbudet som han hade delgivits.
"Jag pratar om det här", sa jag, och tryckte upp det i nyllet på honom.
Så vi tog med mr Morrison ut till polisbilen.
Han kördes till häktet i Christian County för att ha brutit mot kontaktförbudet.
Sadie blev helt skräckslagen när hon såg honom.
Jag är glad att hon hade modet att säga:
"Det finns en person som oroar mig."
Om Sadie inte hade gjort det
skulle mr Morrison bara ha ombetts att lämna skolområdet.
Men nu hade vi rätt att gripa honom tack vare att hon hade gjort det.
MORRISON SATT EN KORT PERIOD I HÄKTE OCH SLÄPPTES SEDAN
TVÅ VECKOR SENARE SÅG EN POLIS
ATT MORRISON PÅ NYTT VAR PÅ CAMPUSOMRÅDET
Mr Morrison stannar,
flyger ur bilen och springer fram till polisbilen.
Polisen kliver ur bilen, drar vapnet
och säger åt mr Morrison vad han ska göra.
Polisen grep mr Morrison.
Han sattes i häkte i Christian County för andra gången på två veckor.
EFTER DET ANDRA GRIPANDET ANHÖLLS MORRISON FÖR GROV STALKNING
AVGÖRANDE BEVISNING PÅTRÄFFADES I ETT KOLLEGIEBLOCK I HANS BIL
Jag heter Janette Bleau.
Jag är biträdande åklagare
och har arbetat som åtalare i 20 år.
Vi fick kollegieblocket den 1 april i samband med gripandet.
Och det som stod i blocket
gjorde oss medvetna om att den här mannen är farlig.
Bland annat står det: "Jag vill bara säga att du ska ta livet av dig."
"Det är över för din del."
En annan oroväckande sak som står i blocket är:
"Jag har ett vapen för dig."
Vi har funnit brev som han har skrivit under kontaktförbudet.
På ett blad står det:
"Du har redan förlorat. Du har bussat polisen på mig och fixat kontaktförbud.
Tror du att det hindrar mig? Så fan heller. Fortsätt att gömma dig.
Sluta skolan, för om du kör dit eller åker dit med nån,
så väntar jag på parkeringsplatsen tills du åker hem dit du bor."
Det är hot.
Han förföljer henne och gör klart för henne att han iakttar henne.
Och så alla textmeddelanden…
"Jag ska vänta utanför ditt hus. Du ska prata med mig."
"Varför gjorde du så här mot mig?"
"Jag kommer till din skola och hem till din familj, om det är så du ska ha det."
Jag skulle bli livrädd.
Sadie var vettskrämd, för hon visste att han visste var hennes familj bodde.
Mitt resonemang var att vi måste hålla kvar honom
eftersom han innebär ett hot mot henne om han kommer ut.
Han vet nu att hon har polisanmält honom två gånger.
Han har gripits två gånger.
Så jag kände att det här måste vi ta på allvar.
DEN 16 APRIL 2014 INLEDDES RÄTTEGÅNGEN MOT MORRISON FÖR GROV STALKNING
Jag var tveksam till rättegången,
för jag var orolig för att Sadie skulle behöva vara i samma rum som han,
se honom och peka ut honom:
"Det där är Terry Morrison som stalkade mig."
De begärde åtalet ogiltigförklarat och de begärde byte av domare flera gånger.
Det var förhalande efter förhalande.
Jag vet inte om han trodde att han genom att förhala det
skulle få Sadie att tröttna och dra sig ur,
om han trodde att det inte skulle bli nåt av det.
I JUNI 2015 BEFANNS MORRISON SLUTLIGEN SKYLDIG TILL GROV STALKNING
OCH DÖMDES TILL FYRA ÅRS FÄNGELSE
Hon sa att det var slut, att hon inte älskade mig
att hon inte ville ha kontakt och inte prata med mig.
Så ja, det är…
Jag kan väl förstå att det var stalkning nu när jag har läst på om det och om…
…vad stalkning är.
Jag gjorde det nog för att skrämmas.
Jag vet att det var fel av mig, för hon blev väldigt rädd.
Hon visste inte vad jag var kapabel till.
Men jag ville bara ha ett avslut, det var därför jag stalkade henne.
Jag tänkte aldrig göra henne fysiskt illa.
Jag ville inte bära hand mot henne. Jag ville bara ha svar.
"Varför gjorde du så och varför sa du så om mig?"
Bara det.
Hon sa saker som inte stämde.
Jag är ingen misshandlare. Jag misshandlar inte kvinnor.
Jag skulle aldrig göra en kvinna. Jag är man och hon är kvinna.
Hon är den svaga länken, och…
Jag uppskattade inte att stämplas som stalkare.
Det är lika illa som att vara pedofil.
Det är nåt av det värsta man kan vara.
Jag känner mig som ett pervo, som en…
Jag blir hellre kallad för mördare än för stalkare.
Mr Morrison har ett våldsamt förflutet.
Våldsammare än mord blir det inte.
Jag heter Scott Hill. Jag är polis i Springfield i Missouri.
Jag var ute och patrullerade den 23 september 2011
och vi ryckte ut på ett larm om skottlossning.
ETT OCH ETT HALVT ÅR INNAN MORRISON TRÄFFADE SADIE
FICK POLISEN I SPRINGFIELD LARM OM ETT VÅLDSBROTT
En kvinna som sen identifierades som Pristina Tyler hade skjutits i huvudet.
Terry Morrison pekades ut av vittnen som den som sköt henne,
och greps senare av polis för mordet.
Rum 212.
Här gick mr Morrison in med ett vapen.
Enligt vittnen sträckte han sig ut över räcket här
och sköt henne när hon sprang ner för trappan.
En kvinna i rummet kände igen mr Morrison sen tidigare
och kunde peka ut honom på bilder.
Han greps fyra dagar senare.
I SEPTEMBER 2011 ANHÖLL ÅKLAGARNA I GREENE COUNTY TERRY MORRISON FÖR MORD
MEN DET BLEV ALDRIG NÅGON RÄTTEGÅNG
Huvudvittnet vägrade att peka ut honom.
Hon var livrädd.
Det ryktades om att hon hade varit det tilltänkta offret,
och inte offret som sköts.
Jag tror att hon blev rädd för att hon var mer insyltad än hon ville.
Hon hade sett sin vän bli mördad, så det kunde hända henne.
MORDÅTALET MOT MORRISON LADES NED TILLS NÄSTAN FYRA ÅR SENARE
NÄR UTREDARNA FICK VETA ATT MORRISON SATT FÄNGSLAD FÖR STALKNING
Ett mord blir aldrig preskriberat,
så nu fick rättvisan en ny chans.
Jag fick kontakt med Sadie eftersom han utsatt henne för stalkning.
Jag visste att det skulle finnas ny information
eftersom det var hans senaste förhållande.
Kanske hade han berättat för henne om mordet.
Så henne ville jag prata med.
När jag gjorde det bröt hon ut i gråt.
Hon levde i skräck och om han kom ut
var hon övertygad om att han skulle döda henne.
Den rädslan som jag såg i hennes ögon under förhöret,
det är inget som går att låtsas.
Och hon berättade att han vid ett tillfälle hade berättat
att han hade dödat henne.
Det tror jag blev avgörande för juryn,
att få höra att han hade bekänt i ett nyligt förhållande
att han hade mördat kvinnan.
Jag blev chockad av samtalet.
Terry hade fått fängelse för grov stalkning.
Nu kontaktades jag av inspektör Hill
som ville veta om jag visste nånting om mordet.
En kväll, helt apropå, hade han berättat det.
"Ja, jag dödade henne, men det är det ingen som vet
och jag kommer att förneka allt."
Jag sa inget då. Jag ställde inga frågor.
Jag ville inte veta.
Ju mindre jag visste, desto bättre.
SADIE OMBADS VITTNA PÅ MORDRÄTTEGÅNGEN MOT MORRISON
Jag ville inte vittna, för vad skulle då hända om han inte blev dömd?
Jag tänkte igenom saken och kom fram till att vad hade jag att förlora?
Om mitt vittnesmål kunde hjälpa i målet, skulle jag själv ha nytta av det.
Inte för att jag…
Det här låter illa, men jag var så rädd för att han skulle komma ut.
Jag var verkligen livrädd.
DEN 12 MARS 2018 STÄLLDES MORRISON INFÖR RÄTTA FÖR MORDET PÅ PRISTINA TYNER
När jag kom dit till rättegången var jag så nervös.
Jag minns att jag gick fram till vittnesbåset, och…
När jag såg juryn, Terry och alla andra där, så bara…
Jag vet att man såg hur jag skakade, för jag skakade verkligen.
Jag ville inte se på honom.
Jag sneglade, men ville inte titta.
Men min dotter, den ängeln, hon har en krigares själ,
och hon blängde på honom för att få ögonkontakt
och visa: "Det här vinner du inte."
DEN 14 MARS 2018, EFTER TVÅ DAGARS RÄTTEGÅNG,
BEFANNS TERRY MORRISON SKYLDIG TILL MORD
När de meddelade domslutet att han var skyldig, så svimmade jag nästan av lycka.
Jag var så lättad och grät.
Jag minns att kvinnans dotter kom fram…
Hon hade en liten flicka med sig, en liten en.
Vittnesstödet la armen om henne och tog med henne bort till mig.
Och hon sa…
"Den här kvinnan hjälpte till att sätta din mammas mördare i fängelse."
Det kändes.
DOMAREN DÖMDE TERRY MORRISON TILL LIVSTID MED MÖJLIGHET TILL VILLKORLIG FRIGIVNING,
PLUS ETT HUNDRA ÅR
Hon visste inte vad jag var kapabel till förrän jag blev dömd för mord.
Så ja, hon är rädd för mig.
Och jag förstår ju hur det verkar.
Det verkar som om jag är en våldsam man som aldrig bör släppas ut.
Men jag är en enstöring. Jag vill helst vara för mig själv.
Jag ser det så här…
Jag kan bli farlig om ni försätter mig i en situation där jag behöver visa makt,
och då blir jag en person som ni inte vill träffa.
Ja, jag kan bli villkorligt frigiven.
Men jag är 59 år gammal och kommer att dö i fängelset.
Jag kommer aldrig ut.
Så i praktiken är det livstid. Det är ett dödsstraff.
Men jag tänker inte ge upp.
Jag kommer att fortsätta kämpa så länge jag kan göra det.
Jag har ju inget annat att göra härinne än att kämpa.
Jag trivs inte här, jag vill inte vara här och jag vill inte dö här.
Så varför skulle jag inte utnyttja den här tiden till att lära mig om juridik
och sträva efter att återfå min frihet?
När domaren meddelade att det blev livstid plus hundra år…
…så kände jag hur en börda lättade från mina axlar.
Fängelsestraffet för grov stalkning
var bara tre till sju år, tror jag,
och han hade nog kommit ut tidigare för gott uppförande.
Jag kände att han inte hade lyckats med…
…att krossa mig.
Men jag tror inte att man nånsin kommer över nåt sånt här.
Man har det nog med sig för alltid.
Det händer fortfarande att jag inte nöjer mig med att låsa dörrarna,
utan sätter stolar under handtagen så att ingen kan komma in.
När man gått igenom en sån sak så får man mardrömmar.
Det kan vara nåt man ser i ögonvrån…
…som skrämmer en i ett ögonblick och för en tillbaka dit.
Det här kan drabba människor av alla slag.
Det kvittar hur mycket pengar man tjänar eller hur snäll man är.
Det kvittar vilken uppväxt man har haft.
Jag kände från början när vi träffades
att han inte var en person som jag skulle fatta tycke för,
men tyvärr lyssnade jag inte på mina instinkter.
Det önskar jag att jag hade gjort.
Om jag hade följt mina instinkter så hade jag inte behövt sitta här nu.
Men sen tänker jag också
att jag kanske behövde det här för att förstå hur stark jag är.
Undertexter: Martina Nordkvist