‎Îmi amintesc totul și…
‎Mereu mi-a fost greu să cred ‎că există rău în oameni.
‎Până l-am cunoscut pe el…
‎și am văzut răul în față.
‎ÎN SUA, AU LOC ANUAL
‎PESTE TREI MILIOANE DE INCIDENTE ‎DE URMĂRIRE ȘI HĂRȚUIRE.
‎80% DINTRE FEMEILE HĂRȚUITE ‎DE UN FOST PARTENER
‎AU FOST ȘI VICTIME ‎ALE VIOLENȚEI DOMESTICE.
‎Nu aș face rău unei femei.
‎Să o lovesc sau să o abuzez.
‎Înțelegi? Nu sunt așa.
‎ACEASTA E POVESTEA ‎CAZULUI DE HĂRȚUIRE #14CT-CR00624-01
‎Nu-mi place să fiu mințit ‎și să se profite de mine.
‎Când simt că se profită de mine,
‎iese la iveală o altă latură a mea, ‎care nu va fi bună.
‎UN SERIAL NETFLIX
‎Aș prefera să fiu considerat criminal, ‎și nu hărțuitor.
‎Îmi doream intensitatea senzației ‎că sunt urmărită.
‎Oricine poate fi hărțuitor.
‎Sunt povești de speriat copiii.
‎Nu mai sunt așa de nebun.
‎APROAPE DE MOARTE
‎JEFFERSON CITY, MISSOURI
‎PENITENCIAR
‎Mă numesc Terry Dwayne Morrison.
‎Am fost închis ‎pentru hărțuire cu circumstanțe agravante.
‎Am fost condamnat la patru ani.
‎Am crescut în Dallas, Texas.
‎Eram cam rebel. N-am…
‎N-am fost la școală, cum ar fi trebuit.
‎Mă simțeam dezavantajat, ‎fiindcă mama lucra,
‎iar tata era șofer de camion, ‎așa că nu aveam pe nimeni în tribune,
‎pe nimeni care să mă încurajeze.
‎L-am văzut pe tata ‎abuzând-o pe mama de câteva ori.
‎Am trei frați.
‎În copilărie, când tata voia ‎să o abuzeze pe mama, noi interveneam.
‎Suportam noi durerea ‎sau bătăile în locul mamei,
‎fiindcă ea nu merita să fie lovită.
‎Până la urmă, am fugit de acasă
‎și, de la 11 până la 17 ani, ‎am umblat cu niște bande.
‎LA VÂRSTA DE 50 DE ANI, MORRISON ‎A ÎNCEPUT SĂ AIBĂ ÎNTÂLNIRI ONLINE
‎ȘI A CUNOSCUT-O PE SADIE, ‎O ASISTENTĂ DE 54 DE ANI.
‎Pe fosta parteneră, Sadie, ‎am cunoscut-o pe un site de întâlniri.
‎Eram de vârste apropiate. ‎Ea era oarecum independentă. Era…
‎Nu era fițoasă și cu pretenții.
‎Nu era aventuroasă. Asta m-a atras la ea.
‎La prima întâlnire, m-a sunat la serviciu.
‎Lucram într-un restaurant ‎și ea voia să treacă pe acolo.
‎Am invitat-o să ia prânzul cu mine.
‎M-am simțit bine.
‎Era o doamnă plăcută.
‎Am petrecut mult timp împreună. ‎Mergeam cu bicicleta, mergeam la film,
‎făceam multe lucruri care îmi plăceau.
‎Numele meu e Sadie ‎și am supraviețuit unei hărțuiri.
‎L-am cunoscut pe Terry ‎prin mai sau iunie 2013.
‎Câțiva prieteni cu care lucram ‎erau înnebuniți de întâlnirile online.
‎M-au convins să intru ‎pe un site de întâlniri. Am făcut-o.
‎Ieșisem cu mai multe persoane ‎înainte să-l cunosc pe Terry.
‎Ca primă impresie, ‎mi s-a părut foarte timid și drăguț.
‎Am comunicat foarte bine.
‎Am făcut schimb de numere de telefon ‎și am început să ne scriem.
‎Îmi amintesc totuși ‎că mă gândeam că nu e genul meu.
‎Apoi…
‎în perioada în care urma ‎să-mi pierd slujba,
‎aveam nevoie să vorbesc cu cineva.
‎Acela a fost momentul de început.
‎Câteva luni, i-am scris ‎în fiecare dimineață.
‎„O zi bună la muncă” și așa mai departe. ‎Și ea făcea la fel.
‎Ne-am văzut vreo trei luni.
‎Îmi zicea: „Mută-te la mine. ‎Oricum suntem mereu împreună.”
‎Eu schimbam subiectul, ‎fiindcă, așa cum am zis,
‎nu căutam o relație…
‎în care să fiu angajat total.
‎IUNIE 2013
‎CÂND SITUAȚIA LUI MORRISON S-A SCHIMBAT, ‎EL S-A MUTAT ÎN APARTAMENTUL LUI SADIE.
‎A fost dat afară din casa în care stătea ‎și mi-a părut rău pentru el.
‎I-am zis că poate să stea cu mine.
‎Dar îmi amintesc că i-am spus ‎când s-a mutat la mine,
‎că, după un an, după ce termin școala, ‎plănuiesc să mă mut,
‎iar el nu va veni cu mine.
‎La început, a fost bine. ‎Chestii obișnuite:
‎găteam cina, munceam ‎și ne uitam la televizor.
‎Treptat, am început să văd că se schimba.
‎Devenea cam posesiv.
‎Dacă eram în bucătărie, la computerul meu,
‎iar el era în sufragerie, ‎uitându-se la televizor,
‎voia să stau lângă el tot timpul.
‎Eu îi spuneam: „Nu înțeleg ‎de ce nu pot face ce vreau
‎dacă tu faci ce vrei.”
‎Atunci am început să mă gândesc ‎că făcusem o greșeală.
‎Relația noastră s-a stricat ‎cam la o lună după ce m-am mutat.
‎De câteva ori, ‎au venit bărbați să returneze niște filme
‎sau ea mă ruga să gătesc ceva,
‎dar mâncarea din frigider ‎nu era adusă de mine.
‎O întrebam…
‎„De unde ai asta?”
‎Nu-mi răspundea.
‎Simțeam ceva pentru ea.
‎Voiam să știu dacă mă înșală.
‎Ea nu-mi răspundea niciodată.
‎Încercam să fac cumva să scap de el.
‎I-am spus că trebuie ‎să-și găsească o locuință,
‎fiindcă nu cred că suntem compatibili.
‎După ce i-am spus asta,
‎a început să apară violența.
‎Într-o seară, ne uitam la televizor.
‎Stăteam pe canapea și discutam.
‎Terry a vorbit mult,
‎spunând că vrea să-și schimbe viața ‎și să facă tot felul de lucruri.
‎I-am zis: „Dacă vrei să-ți schimbi viața, ‎să ai o viață mai bună,
‎renunță la mentalitatea de gangster, ‎fiindcă nu te va duce nicăieri.”
‎A devenit tăcut. N-a mai zis nimic.
‎S-a dus la culcare,
‎iar eu am rămas la televizor ‎încă vreo 30 de minute.
‎Apoi am mers și eu la culcare.
‎Eram pe cale să adorm.
‎Brusc, el și-a pus piciorul pe șoldul meu
‎și m-a împins jos din pat.
‎M-am rostogolit pe podea. ‎Eram pe jumătate adormită.
‎Îmi amintesc că m-am gândit:
‎„Poate că s-a întins, ‎n-a fost ceva intenționat.”
‎Eram dezorientată, ‎nici adormită, nici trează.
‎M-am întors în pat
‎și dintr-o dată, el era deasupra mea ‎și mă strângea de gât.
‎Parcă eram o păpușă de cârpă, ‎mă zbăteam în pat.
‎Și…
‎am crezut că o să mor.
‎Auzeam în minte o voce, care-mi spunea:
‎„Nu te opune. Lasă-te în voia sorții. ‎Se va termina curând.”
‎S-a oprit, s-a ridicat…
‎și a ieșit din dormitor.
‎După aceea, ‎m-am ridicat și m-am dus la baie.
‎Tot albul ochiului era roșu.
‎Am sângerat din intestine trei zile.
‎Chiar cred ‎că am fost foarte aproape de moarte.
‎Era o seară de vineri. ‎Am venit cu ea acasă,
‎după ce stătuserăm cu nepoții ei.
‎I-am zis că trebuie ‎să merg la muncă de dimineață.
‎În dimineața următoare, ‎când s-a trezit, avea un ochi vânăt.
‎Mi-a spus că am lovit-o. ‎I-am zis că nu e adevărat.
‎Când am început relația cu ea, i-am spus:
‎„Dacă te lovesc vreodată, ‎sună la poliție.”
‎Când mi-a spus asta, ‎am răspuns: „Nu te-am lovit.”
‎Ori a plecat din casă în seara aceea, ‎ori s-a lovit singură. Nu știu.
‎Aș vedea-o în stare de asta.
‎IUNIE 2013
‎DECEMBRIE 2013
‎MAI TÂRZIU, ÎN ACEL AN, ‎SADIE A PLECAT DIN APARTAMENT,
‎ȘI S-A MUTAT LA FIICA EI.
‎Când am plecat, ‎mi-am luat doar câteva haine
‎și am lăsat multe lucruri acolo, ‎în apartamentul meu.
‎Într-o seară, mi-a trimis mesaje,
‎în care-mi spunea ‎că-mi dăduse cu înălbitor pe haine,
‎că-mi distrusese toate pozele ‎și lucrurile personale,
‎că-mi tăiase pantofii.
‎Și că toate erau în tomberonul ‎de la apartament.
‎TOTUL E LA GUNOI, ÎN SACI.
‎ȚI-AM ARUNCAT LUCRURILE, ‎HAINELE ȘI POZELE. VINO SĂ LE IEI.
‎Pe atunci, Terry îmi trimitea ‎50 de mesaje pe zi.
‎Și niciunul nu era de bine.
‎ÎȚI ARUNC RAHATURILE.
‎ȚI-AM PUS ÎNĂLBITOR PE HAINE. ‎ÎȚI ARUNC POZELE LA GUNOI.
‎ACUM SUNTEM CHIT.
‎Lăsa bilete cu mesaje la vărul meu.
‎Venea cu mașina la casa fiicei mele ‎și lăsa scrisori în cutia poștală.
‎Scria că mă iubește. ‎și că nu poate să creadă că fac asta.
‎Atunci am început ‎să mă gândesc la hărțuire.
‎Eram speriată.
‎Dacă mi se părea că o mașină ‎mersese în urma mea prea mult…
‎încercam să mă asigur că știu ‎cel mai rapid traseu spre poliție.
‎Eram cumva, în permanență, ‎pregătită să lupt sau să fug.
‎E înfricoșător. Foarte înfricoșător.
‎BINE AȚI VENIT ÎN MISSOURI
‎Cel mai periculos moment pentru o femeie ‎care părăsește o relație abuzivă
‎e momentul în care iese pe ușă.
‎În cazul acesta, ‎odată cu plecarea lui Sadie de acasă,
‎viața îi era pusă în pericol.
‎Sunt Angela Hirsch
‎și sunt director executiv
‎al Serviciului de asistență ‎pentru violuri și abuzuri.
‎Când o victimă începe să realizeze
‎că se află într-o relație nesănătoasă,
‎că a fost izolată, ‎că e total controlată de un alt individ,
‎și ia măsuri pentru a diminua controlul,
‎atunci făptașul se simte amenințat.
‎Când Sadie a preluat controlul ‎asupra vieții ei
‎și a luat decizia de a părăsi relația,
‎a început o perioadă…
‎aproape de panică, pentru Morrison.
‎ANGELA HIRSCH A ANALIZAT CORESPONDENȚA
‎TRIMISĂ DE MORRISON LUI SADIE ‎DUPĂ PLECAREA ACESTEIA.
‎Când spune: ‎„Știu când mergi să stai cu copiii”,
‎preia situații care fac parte ‎din viața ei de zi cu zi,
‎mersul cu copiii la școală, ‎joaca cu nepoții, vizitele în familie,
‎și le răsucește în așa fel, ‎încât ea se simte în pericol,
‎indiferent unde se află sau ce face
‎sau de măsurile pe care și le-a luat.
‎Cred că face asta ca să-i spună:
‎„Poți fugi, dar nu te poți ascunde.
‎Dețin controlul. Știu tot ce se întâmplă. ‎N-o să scapi niciodată de mine.”
‎Imaginați-vă cum ar fi ‎să-ți trăiești viața așa.
‎Asta se întâmplă cu victimele hărțuirii. ‎Așa trebuie să trăiască.
‎DECEMBRIE 2013
‎MARTIE 2014
‎DUPĂ TREI LUNI LA FIICA EI, ‎SADIE A PLECAT ÎNTR-UN LOC SECRET.
‎Sadie a făcut absolut tot ce a putut
‎ca să scape de această persoană
‎și înțeleg de ce s-a ascuns.
‎Vedem asta la multe femei bătute.
‎Trebuie să ajungă într-un loc sigur, ‎unde sunt în siguranță,
‎unde nu pot fi găsite,
‎fiindcă nu e sigur pentru ele ‎să rămână acolo unde sunt.
‎Să se ascundă a fost ultima ei opțiune ‎pentru supraviețuire.
‎Doar cu ajutorul lui Dumnezeu ‎nu a fost ucisă.
‎După ce m-am ascuns,
‎Terry a continuat să ne hărțuiască ‎pe mine și pe familia mea.
‎Încerca să-mi trimită aplicații ‎prin care să mă localizeze.
‎Erau ca mesajele, ‎dar aveau un fel de localizator prin GPS.
‎Mi-am oprit telefonul ‎și, când l-am repornit,
‎au început să vină mesajele,
‎vreo 50 la rând, unul după altul.
‎Erau de la numărul lui de telefon, ‎așa că le-am șters direct.
‎N-am ieșit din casă, ‎decât pentru a merge la cursuri.
‎Mi-era frică să fiu în public.
‎E greu să explici ‎această senzație de teamă.
‎Dacă aș fi putut să intru într-o cutie ‎și să o încui, ar fi fost mai bine.
‎Ajunsesem în punctul în care am știut
‎că ori așa va fi tot restul vieții mele,
‎că va trebui să trăiesc în frică,
‎ori va trebui să-l înfrunt.
‎Mă pregăteam să-l înfrunt.
‎ÎN LUNA MARTIE 2014, SADIE A OBȚINUT ‎UN ORDIN DE PROTECȚIE VALABIL O LUNĂ
‎ÎMPOTRIVA LUI TERRY MORRISON.
‎ORDINUL ÎI INTERZICEA LUI MORRISON ‎SĂ O AMENINȚE, SĂ O ABUZEZE
‎ȘI SĂ COMUNICE CU SADIE ÎN ORICE FEL.
‎Știam că o se înfurie și mai tare,
‎de aceea am așteptat să mă ascund, ‎înainte să cer ordinul de protecție.
‎Cel mai tare te temi de răzbunare
‎și cred că de aceea ‎multe persoane, mai ales femei,
‎ezită să ceară un ordin de protecție, ‎care e doar o bucată de hârtie.
‎Nimic nu-l poate ține pe hărțuitor ‎departe de tine.
‎Chiar dacă ai un ordin de protecție, ‎el poate ajunge la tine înaintea poliției.
‎Și atunci?
‎Nu puteam face nimic ‎să-mi protejez copiii.
‎Nu puteam face nimic să mă protejez.
‎Eram complet neajutorată.
‎ÎN TIMPUL CÂT A STAT ASCUNSĂ,
‎SADIE A DECIS SĂ-ȘI REIA STUDIILE ‎DE ASISTENTĂ MEDICALĂ.
‎COLEGIUL TEHNIC OZARKS ‎CAMPUSUL RICHWOOD VALLEY
‎TEHNOLOGIA ȘTIINȚELOR VIEȚII
‎MARTIE 2014
‎LA CINCI ZILE ‎DUPĂ OBȚINEREA ORDINULUI DE PROTECȚIE,
‎SADIE A MERS LA FACULTATE ‎PENTRU A-I INFORMA DESPRE MORRISON.
‎Îmi amintesc că era dimineață.
‎Terminasem rondul
‎și am fost anunțat la telefon ‎că o studentă voia să mă vadă.
‎La biroul de asistență, era Sadie.
‎Mi-a spus că avea un ordin de protecție ‎împotriva uni bărbat.
‎I-am spus: „O să implicăm ‎poliția din Ozark,
‎fiindcă pare ceva serios.”
‎Sunt Jerome Ransome,
‎șeful Serviciului de securitate ‎din campusul Richwood Valley,
‎din Nixa, Missouri.
‎Am mers la sala de conferințe.
‎Ea stătea la masă aici, ‎polițistul, acolo, iar eu, în fața mesei.
‎I-am analizat documentele ‎și am discutat un plan de acțiune.
‎Se temea de el. ‎Se vedea că e foarte agitată.
‎Părea foarte supărată.
‎Ne-a spus: „O să vină aici. ‎Știu sigur că va veni. Nu se teme.”
‎Când să ieșim pe ușă, m-a uitat afară, ‎m-am întors către ea și i-am spus:
‎„Cred că dl Morrison e aici. ‎Cred că el e acolo.
‎Rămâi aici până verific.”
‎M-am dus la biroul de asistență ‎și l-am văzut stând acolo.
‎Am coborât aici.
‎Ușile astea erau deschise, ca și acum.
‎L-am împins către ușa asta.
‎L-am blocat lângă ușă și i-am zis:
‎„Ai încălcat un ordin de protecție.”
‎Polițistul l-a informat că e arestat.
‎Dl Morrison zice: ‎„Nu știu despre ce vorbiți.”
‎I-am scos din buzunar ordinul, ‎care îi fusese înmânat.
‎„Nu înțelegi? Ai documentul aici.” ‎Și i l-am pus în față.
‎L-am condus pe dl. Morrison ‎la mașina poliției.
‎A fost dus la penitenciarul Christian ‎pentru încălcarea ordinului de protecție.
‎Sadie era îngrozită. ‎A fost îngrozită când l-a văzut.
‎Mă bucur că a venit ‎și a avut curajul să spună:
‎„Mă îngrijorează persoana asta.”
‎Dacă Sadie n-ar fi depus plângerea,
‎dlui Morrison i s-ar fi cerut să plece ‎și ar fi plecat.
‎Dar am avut dreptul să-l arestăm, ‎pentru că ea depusese acele acte.
‎MORRISON A FOST REȚINUT PUȚIN TIMP ‎LA ÎNCHISOAREA ȚINUTULUI CHRISTIAN,
‎ÎNAINTE DE A FI ELIBERAT.
‎1 APRILIE 2014
‎DUPĂ DOUĂ SĂPTĂMÂNI,
‎UN POLIȚIST L-A IDENTIFICAT PE MORRISON
‎ÎN APROPIEREA CAMPUSULUI ‎PENTRU A DOUA OARĂ.
‎Dl Morrison trage pe dreapta,
‎iese din mașină ‎și fuge spre mașina polițistului.
‎Polițistul iese din mașină, scoate arma,
‎o îndreaptă către dl Morrison ‎și începe să-i dea ordine.
‎Ofițerul l-a arestat pe dl Morrison. ‎A fost reținut
‎și dus la penitenciarul Christian ‎pentru a doua oară în două săptămâni.
‎A DOUA ARESTARE A LUI MORRISON ‎A DUS LA PUNEREA LUI SUB ACUZARE
‎PENTRU HĂRȚUIRE CU CIRCUMSTANȚE AGRAVANTE.
‎DOVEZILE-CHEIE ÎMPOTRIVA LUI ‎AU FOST GĂSITE ÎNTR-UN CARNET
‎AFLAT ÎN MAȘINA LUI.
‎Numele meu e Janette Bleau.
‎Sunt procuror-asistent ‎și lucrez în procuratură de 20 de ani.
‎Am primit carnetul ‎în data de 1 aprilie, odată cu arestarea.
‎Lucrurile scrise în carnet
‎ne-au făcut să conștientizăm faptul ‎că acest bărbat era periculos.
‎În carnet scria: ‎„Vreau să zici că vrei să te sinucizi.”
‎„S-a terminat pentru tine.”
‎În carnet era și o altă însemnare ‎foarte îngrijorătoare.
‎„Am un pistol pentru tine.”
‎Am găsit scrisori trimise ‎după data ordinului de protecție.
‎Pe o pagină scria:
‎„Ai pierdut deja, cu ceea ce ai făcut. ‎Ai un ordin de protecție de la poliție.
‎Mă va împiedica asta să vorbesc cu tine?
‎Vezi să nu! Trebuie să te ascunzi.
‎Renunță la școală. ‎Dacă mergi cu cineva în mașină,
‎o să fiu în parcare, cu ochii pe tine.
‎O să aștept până pleci ‎către locul în care stai.”
‎Sunt amenințări.
‎O urmărește activ ‎și îi spune că o urmărește.
‎Apoi, toate mesajele.
‎„O să stau lângă casa ta.
‎O să vorbești cu mine. ‎De ce mi-ai făcut asta?”
‎„O să vin la școală ‎și la casa familiei tale dacă asta vrei.”
‎Eu aș fi îngrozită.
‎Și Sadie era, cu siguranță.
‎Era îngrozită, știind că el știe ‎unde locuiește familia ei.
‎JUDECĂTORIA ȚINUTULUI CHRISTIAN
‎Abordarea mea a fost ‎să-l ținem în custodie.
‎Eram convinsă că, în libertate, ‎e o amenințare pentru ea.
‎Acum știa ‎că ea a făcut două plângeri la poliție.
‎A fost arestat de două ori. ‎În acel moment,
‎mi-am zis că trebuie ‎să controlăm această situație.
‎LA 16 APRILIE 2014, ‎A ÎNCEPUT AUDIEREA LUI MORRISON
‎PENTRU ACUZAȚIA ‎DE HĂRȚUIRE CU CIRCUMSTANȚE AGRAVANTE.
‎CENTRUL DE JUSTIȚIE AL ȚINUTULUI CHRISTIAN
‎Mă îngrijora audierea preliminară,
‎fiindcă mă preocupa prezența lui Sadie ‎în aceeași cameră cu el,
‎faptul că trebuia să-l vadă, ‎să-l identifice
‎și să spună: „El e Terry Morrison, ‎cel care m-a hărțuit.”
‎Au cerut excluderea unor probe.
‎De mai multe ori, ‎au cerut schimbarea judecătorului.
‎Aveam de-a face cu o întârziere după alta.
‎Poate că s-a gândit că, amânând procesul,
‎Sadie va obosi și va spune: „Îmi ajunge.”
‎Nu credea că procesul va avansa, ‎că nu se va întâmpla asta.
‎LA 22 IUNIE 2015,
‎MORRISON A FOST GĂSIT VINOVAT ‎DE HĂRȚUIRE CU CIRCUMSTANȚE AGRAVANTE
‎ȘI CONDAMNAT LA PATRU ANI DE ÎNCHISOARE.
‎Mi-a zis că se terminase,
‎că nu mă mai iubește, ‎nu vrea să aibă de-a face cu mine
‎și că nu vrea să vorbim.
‎Da, este…
‎Aș putea zice că e vorba de hărțuire, ‎acum că am căutat informații
‎și am aflat…
‎ce înseamnă hărțuirea.
‎Cred că am făcut-o ‎ca să o sperii, să o înfricoșez.
‎Știu că a fost ceva greșit, ‎fiindcă a făcut-o să se teamă.
‎Nu știa ce sunt capabil să fac.
‎Dar voiam o încheiere, ‎chiar și cu hărțuirea.
‎Nu i-aș fi făcut rău fizic lui Sadie.
‎Nu m-aș fi atins de ea. ‎Voiam doar niște răspunsuri.
‎„De ce ai făcut ce ai făcut ‎sau ai spus ce ai spus despre mine?”
‎Asta era tot.
‎Spunea lucruri false.
‎Nu sunt un agresor. Nu abuzez femeile.
‎N-aș face niciodată rău unei femei.
‎Așa cum am spus, ‎sunt bărbat, iar ea e femeie.
‎E veriga mai slabă și…
‎Nu mi-a plăcut ‎să fiu catalogat drept hățuitor.
‎Este…
‎E pe același nivel cu pedofilia.
‎E cea mai josnică ‎dintre cele mai josnice fapte.
‎Parcă sunt un ciudat. Simt…
‎Aș prefera să fiu considerat criminal, ‎și nu hărțuitor.
‎Înțelegi?
‎Dl Morrison are un trecut violent.
‎Nu există violență mai mare decât omorul.
‎Sunt Scott Hill și sunt polițist ‎în Springfield, Missouri.
‎În data de 23 septembrie 2011, ‎eram în patrulare.
‎Am fost trimiși ‎la un incident cu focuri de armă.
‎CU 18 LUNI ÎNAINTE CA MORRISON ‎SĂ O ÎNTÂLNEASCĂ PE SADIE,
‎POLIȚIA DIN SPRINGFIELD A FOST CHEMATĂ ‎LA SCENA UNUI INCIDENT VIOLENT.
‎O femeie identificată ulterior ‎drept Pristina Tyner
‎fusese împușcată în cap.
‎Terry Morrison ‎a fost identificat de martori
‎ca suspectul care o împușcase ‎pe dra Tyner.
‎A fost arestat ulterior de poliție ‎pentru acel omor.
‎Camera 212. Aici a intrat dl Morrison, ‎amenințându-i cu o armă pe cei prezenți.
‎Martorii au indicat ‎că s-a aplecat peste balustrada aceasta
‎și a împușcat-o ‎în timp ce ea fugea pe scări.
‎În cameră era o femeie ‎care-l știa pe dl Morrison
‎și l-a identificat dintr-o serie de poze, ‎acesta fiind arestat după patru zile.
‎ÎN LUNA SEPTEMBRIE 2011,
‎PROCURORII DIN ȚINUTUL GREENE ‎L-AU ACUZAT PE MORRISON DE OMOR,
‎DAR CAZUL LUI NU A AJUNS LA PROCES.
‎CENTRUL DE JUSTIȚIE AL ȚINUTULUI GREENE
‎Martorul principal ‎a refuzat să-l identifice drept suspect.
‎Era îngrozită.
‎Pe stradă se vorbea ‎că ea era ținta reală și nu victima.
‎Asta cred că a speriat-o.
‎Era implicată mai mult decât voia,
‎iar prietena ei fusese ucisă în fața ei, ‎ceea ce i se putea întâmpla și ei.
‎POLIȚIA SPRINGFIELD
‎CAZUL DE OMOR ÎN CARE ERA ACUZAT MORRISON
‎A FOST ABANDONAT APROAPE PATRU ANI,
‎PÂNĂ CÂND DETECTIVII AU AFLAT ‎CĂ MORRISON ERA ÎNCHIS PENTRU HĂRȚUIRE.
‎Omorul nu se prescrie.
‎Am știut că mai e o șansă ‎să se facă dreptate.
‎Am cunoscut-o pe Sadie ‎ca victimă hărțuirii.
‎Știam că trebuie să apelez la ea ‎pentru informații noi,
‎ea fiind ultima lui relație.
‎Dacă fuseseră apropiați, ‎poate că îi vorbise despre omor.
‎Era cineva cu care aș fi vrut să vorbesc.
‎Când am interogat-o, a izbucnit în plâns.
‎Trăia cu o mare teamă.
‎Era convinsă că, dacă el e eliberat, ‎o va găsi și o va ucide.
‎Frica pe care am văzut-o în ochii ei ‎la interogatoriu nu se poate simula.
‎Nu se poate mima.
‎A adus în discuție un moment ‎în care el îi spusese
‎că o ucisese pe acea femeie.
‎A devenit foarte important ‎ca, la proces, jurații să audă
‎o persoană ‎care-i fusese apropiată recent cuiva
‎care se confesase ‎că a ucis victima din acest caz.
‎Când m-au sunat, am fost șocată.
‎Terry era închis pentru hărțuire ‎cu circumstanțe agravante.
‎Detectivul Hill a luat legătura cu mine.
‎Voia să mă întrebe ‎dacă știam ceva despre un omor.
‎Într-o noapte, din senin, îmi spusese.
‎A zis: „Am ucis-o pe femeia aia,
‎dar nimeni în afară de tine nu știe ‎și voi nega totul.”
‎În acel moment, n-am spus nimic. ‎N-am întrebat nimic.
‎Nu voiam să știu mai multe.
‎Cu cât știam mai puțin, ‎cu atât mi-era mai bine.
‎SADIE A FOST CHEMATĂ SĂ DEPUNĂ MĂRTURIE ‎ÎN PROCESUL LUI MORRISON PENTRU OMOR,
‎DESPRE CONFESIUNEA ACESTUIA.
‎Nu voiam să depun mărturie.
‎Dacă depun mărturie și nu e condamnat?
‎M-am gândit la asta ‎și m-am întrebat ce am de pierdut.
‎Dacă mărturia mea ajută ‎la rezolvarea cazului,
‎îmi va fi de folos și mie.
‎Nu e vorba…
‎Sună urât, dar mă temeam ‎că o să iasă de la închisoare.
‎Eram îngrozită.
‎LA 12 MARTIE 2018, ‎MORRISON A FOST TRIMIS ÎN JUDECATĂ
‎PENTRU UCIDEREA PRISTINEI TYNER.
‎Procesul propriu-zis ‎a fost foarte stresant.
‎JUDECĂTOR JESSICA KRUSE ‎SALA DE JUDECATĂ
‎Îmi amintesc că m-am dus la boxă…
‎Văzându-i pe jurați, pe Terry ‎și pe toți cei de acolo, pur și simplu…
‎Știu că se vedea că tremur. ‎Tremuram foarte tare.
‎Nu voiam să mă uit la el.
‎Trăgeam cu ochiul, dar nu voiam să mă uit.
‎Fiica mea, fie binecuvântată, ‎e o luptătoare.
‎Se uita la el de parcă voia ‎să-l privească direct în ochi,
‎ca să-i spună că nu o să câștige.
‎LA 14 MARTIE 2018, ‎DUPĂ UN PROCES DE DOAR DOUĂ ZILE,
‎TERRY MORRISON ‎A FOST GĂSIT VINOVAT DE OMOR.
‎Când jurații au spus că au un verdict
‎și au zis „vinovat”, era să leșin, ‎atât de fericită am fost.
‎Am plâns de ușurare.
‎Îmi amintesc ‎că a venit fiica acelei femei…
‎Avea o fetiță cu ea, un bebeluș.
‎Avocatul martorului ‎s-a dus la ea și a luat-o pe după umeri.
‎A adus-o la mine.
‎A zis…
‎„Doamna aceasta a ajutat ‎la condamnarea ucigașului mamei tale.”
‎A fost foarte dificil.
‎JUDECĂTORUL L-A CONDAMNAT ‎PE TERRY MORRISON
‎LA ÎNCHISOARE PE VIAȚĂ ‎CU POSIBILITATE DE ELIBERARE CONDIȚIONATĂ,
‎PLUS 100 DE ANI.
‎Nu știa de ce sunt în stare ‎până când nu am fost condamnat
‎pentru ucidere din culpă.
‎Deci, da, se teme de mine.
‎Și știu cum pare asta.
‎Mă face să par o persoană violentă, ‎care nu trebuie eliberată.
‎Practic, sunt un singuratic.
‎Sunt… Vreau să fiu lăsat în pace.
‎Eu văd situația așa.
‎Pot fi periculos
‎dacă mă pui într-o situație ‎în care să-mi arăt autoritatea
‎și pot să fiu persoana ‎pe care nu vrei să o vezi.
‎Da, există eliberarea condiționată.
‎Dar am 59 de ani, o să mor în închisoare.
‎N-o să ies niciodată.
‎E o condamnare pe viață. ‎O condamnare la moarte.
‎Dar nu voi renunța niciodată.
‎Cum am spus, voi continua să lupt ‎până când nu mai pot face apel.
‎Nu am altceva de făcut aici, ‎decât să lupt.
‎Nu mă simt bine aici. ‎Nu vreau să fiu aici.
‎Nu vreau să mor aici.
‎De ce n-aș petrece timpul cât stau aici
‎ca să studiez niște legi, ‎să fac ceva ca să-mi recapăt libertatea?
‎SPRINGFIELD ‎AICI ÎNCEPE ‎ROUTE 66
‎Când judecătorul a citit sentința ‎de închisoare pe viață, plus 100 de ani,
‎am simțit că mi s-a ridicat ‎o greutate de pe umeri.
‎Sentința pentru hărțuire era…
‎de trei până la șapte ani.
‎Probabil că ar fi ieșit mai repede ‎pentru bună purtare.
‎Am simțit că nu a reușit în încercarea lui
‎de a mă distruge.
‎Nu simt că efectele reziduale ‎ale unei astfel de relații dispar.
‎Rămân cu tine pe vecie.
‎Încă mai am momente ‎în care nu doar încui ușile,
‎ci pun și scaune să blochez clanțele, ‎ca să nu poată intra nimeni.
‎Când treci prin așa ceva, ai coșmaruri.
‎Lucruri mărunte, ‎pe care le vezi cu coada ochiului…
‎te sperie ‎și te transpui în situația aceea.
‎Asta se întâmplă ‎cu toate categoriile de oameni.
‎Nu contează câți bani ai.
‎Nu contează dacă ești un om bun.
‎Nu contează nici nivelul de educație.
‎Am avut un sentiment ciudat ‎când l-am cunoscut,
‎că nu era cineva care să mă intereseze.
‎Dar am ignorat acel sentiment, ‎spre ghinionul meu…
‎Da, aș fi vrut ‎să țin seama mai mult de el.
‎Dacă mi-aș fi ascultat instinctul, ‎n-aș fi fost acum aici.
‎Mă mai gândesc însă
‎că poate trebuia să trec prin asta ‎ca să aflu cât de puternică sunt.
‎Subtitrarea: Dan Ilioiu