Jeg ser tilbake, og…
Jeg har alltid hatt vanskelig for å tro at folk er onde…
til jeg traff ham…
og fikk oppleve ondskap.
HVERT ÅR FOREKOMMER OVER TRE MILLIONER
STALKING-TILFELLER I USA
ÅTTI PROSENT AV KVINNER SOM BLE FORFULGT AV EN EKS
HAR OPPLEVD VOLD I HJEMMET
Skade en kvinne? Det er ikke noe jeg ville gjort.
Når det gjelder å legge hånd på dem eller misbruke dem.
Skjønner? Sånn er ikke jeg.
DETTE ER HISTORIEN OM STALKING-SAK 14CT-CR00624-1
Jeg liker ikke å bli løyet til og utnyttet.
Og når jeg føler at jeg blir utnyttet,
får du se en side av meg som ikke er så god.
EN NETFLIX-SERIE
Jeg vil heller bli ansett som morder enn forfølger.
Jeg ville ha intensiteten av at hun følte seg overvåket.
Alle kan være en stalker.
Det er bare snakk.
Jeg er ikke så gal nå.
NÆR DØDEN
MISSOURI
JEFFERSON CITY FENGSEL
Jeg heter Terry Dwayne Morrison.
Jeg ble fengslet for grov forfølgelse. Jeg fikk fire år.
Jeg vokste opp i Dallas i Texas.
Jeg var vel opprørsk.
Jeg gikk ikke på skolen, slik jeg ble fortalt.
Jeg var ufordelaktig stilt fordi moren min jobbet.
Faren min var lastebilsjåfør, så jeg fikk ikke den støtten
fra folk som ville heie på meg.
PRIVAT EIENDOM
Jeg så faren min slå moren min.
Jeg har tre brødre,
og da vi ble eldre og pappa ville slå mamma, brøt vi inn.
Vi tok smerten eller julingen for moren vår
fordi hun ikke fortjente å bli slått.
Jeg rømte hjemmefra,
og fra 11 til 17 år var jeg et gjengmedlem.
FEMTI ÅR GAMMEL MØTTE MORRISON "SADIE" PÅ NETTET, EN 54-ÅRIG SYKEPLEIER
Jeg traff eksen min Sadie på en datingside.
Vi var like gamle.
Hun var ganske uavhengig. Hun var…
Hun var ikke dyr i drift.
Hun likte å være hjemme. Det var det som tiltrakk meg.
På første date ringte hun meg på jobb.
Jeg jobbet på en restaurant, og hun ville stikke innom.
Så jeg inviterte henne på lunsj.
Og det føltes bra.
Hun var en hyggelig dame.
Vi tilbrakte mye tid sammen. Vi dro på sykkeltur,
gikk på kino, ulike ting jeg liker å gjøre.
Jeg heter Sadie, og jeg har overlevd stalking.
Jeg møtte Terry i mai eller juni 2013.
Noen venner jeg jobbet med holdt på med nettdating,
så de overtalte meg til å prøve en datingside.
Jeg hadde datet mange før jeg møtte Terry.
Førsteinntrykket av ham var at han virket veldig sjenert og hyggelig.
Vi klarte å kommunisere godt.
Vi utvekslet telefonnumre og begynte å melde.
Men jeg husker at jeg tenkte at han ikke var min type.
Og så…
da jeg var i ferd med å miste jobben
trengte jeg noen å snakke med, og det tok av derfra.
I et par måneder sendte jeg melding hver morgen.
"Ha en fin dag på jobb" og sånt. Og hun gjorde det også.
Vi møttes i rundt tre måneder.
Hun sa: "Kan du ikke flytte inn? Vi er alltid sammen."
Og jeg skiftet tema, for som jeg sa var jeg ikke ute etter et forhold…
der jeg var fullt forpliktet.
MORRISONS LEVEKÅR ENDRET SEG, OG HAN FLYTTET INN HOS SADIE
Han ble kastet ut av boligen sin, og jeg syntes synd på ham.
Så jeg sa at han kunne bo hos meg.
Men jeg husker at jeg sa da han flyttet inn
at så fort jeg var ferdig med utdannelsen,
skulle jeg flytte et sted uten ham.
Først gikk det bra. Alt var normalt.
Lage middag, jobbe og se på tv.
Men gradvis begynte han å forandre seg.
Han ble litt dominerende.
Hvis jeg satt på kjøkkenet på pc-en
og han satt i stua og så på tv,
ville han at jeg skulle sitte ved siden av ham.
Jeg sa: "Jeg forstår ikke hvorfor jeg ikke kan gjøre det jeg vil
når du gjør det du vil."
Det var da jeg tenkte: "Jeg tror jeg har gjort en feil."
Forholdet surnet en måned etter at jeg flyttet inn.
Det skjedde noen ganger at ulike menn kom innom
og hadde med seg filmer. Hun ba meg lage mat
med mat som jeg ikke hadde kjøpt inn. Så jeg spurte:
"Hvor fikk du maten fra?" Ikke sant? Men hun svarte ikke.
Jeg hadde følelser for damen. Jeg ville bare vite om hun var utro.
Men hun ga meg aldri svar.
Jeg tenkte ut måter jeg kunne bli kvitt ham på,
og jeg sa at han måtte finne et annet sted å bo,
for jeg syntes ikke vi fungerte godt sammen.
Og med en gang jeg sa det,
ble situasjonen voldelig.
En kveld hadde vi sett på tv og satt på sofaen og snakket sammen.
Terry snakket om å forandre livet og gjøre nye ting,
og jeg sa: "Du vet, Terry, hvis du vil forandre livet ditt
og få et bedre liv, må du droppe gjengmentaliteten,
for den fører ikke til noe godt."
Og han ble stille og sa ikke et ord.
Han gikk til sengs, og jeg…
Jeg så på tv i en halvtime til før jeg la meg.
Jeg holdt på å sovne
men plutselig tok han foten sin,
satte den på hofta mi og dyttet meg ut av senga.
Jeg deiset i gulvet, og jeg var halvvåken,
og jeg husker at jeg tenkte: "Kanskje han bare strekte seg."
Jeg var i ørska. Halvt i søvn, halvt våken.
Så jeg la meg igjen, og plutselig
lå han oppå meg med hendene rundt halsen min.
Jeg var som en tøydukke som ble kastet rundt i senga.
Og…
jeg trodde det var det.
I hodet hørte jeg en stemme som sa:
"Ikke slåss. Bare la det skje. Det er snart over."
Og han stoppet, reiste seg
og gikk ut av soverommet.
Jeg reiste meg og gikk på do.
Jeg så at det hvite i øyet var blodrødt.
Og jeg blødde fra tarmene i tre dager.
Jeg tror jeg var døden nær.
En fredag kveld kom vi hjem etter å ha vært barnevakt for barnebarna hennes.
Jeg skulle på jobb tidlig om morgenen.
Hun våknet om morgenen med en blåveis.
Hun påstår at jeg slo henne. Jeg nektet.
Fordi da jeg ble sammen med henne,
sa jeg: "Hvis jeg slår deg, ring politiet."
Og da hun sa det, sa jeg: "Nei, jeg slo deg ikke."
Hun må ha gått ut av huset den natta eller slått seg selv.
Jeg vet virkelig ikke.
Hun er troende til alt.
DESEMBER
SENERE SAMME ÅR FLYTTET SADIE UT FOR Å BO HOS DATTEREN
Da jeg dro, tok jeg med meg nok klær til å klare meg,
og jeg la igjen mange ting i leiligheten.
En kveld sendte han meg masse tekstmeldinger
og sa at han hadde bleket alle klærne mine,
ødelagt alle bildene og mine personlige eiendeler,
skåret opp skoene mine.
Alt lå i søpla ved leiligheten.
Dritten din ligger ved søpla
Bilder og klær, hent dritten din
Terry sendte 50 meldinger hver dag, og det var
bare negativt.
Jeg kaster dritten og blåser i deg
Jeg har kastet alle bildene
Han la igjen lapper hos fetteren min.
Han kjørte innom datteren min og la brev i postkassen hennes
og sa at han elsket meg. "Jeg kan ikke tro at du gjør dette."
Da tenkte jeg: "Dette er stalking."
Jeg var redd.
Hvis en bil hadde fulgt meg for lenge…
sørget jeg for at jeg kunne korteste vei til politistasjonen.
Man er i en vedvarende "kjemp eller flykt"-respons.
Det er veldig skremmende.
MISSOURI ØNSKER DEG VELKOMMEN
Den farligste perioden for en kvinne når hun forlater et voldelig forhold
er når hun går ut døra.
Og i dette tilfellet, da Sadie dro…
var hun i livstruende fare.
Jeg heter Angela Hirsch,
og jeg er leder for voldtekts- og overgrepsgruppen i Jefferson City.
Når et offer begynner å innse
at dette er et usunt forhold,
at de har blitt isolert, at de blir kontrollert av et annet individ,
og de tar grep for å redusere den kontrollen,
da føler overgriperen seg truet.
Og da Sadie tok kontroll over sitt eget liv
og tok en avgjørelse om for å forlate forholdet,
da skapte det en periode med…
nesten panikk for Morrison.
ANGELA HIRSCH HAR GJENNOMGÅTT KORRESPONDANSEN
MORRISON SENDTE SADIE ETTER AT HUN DRO
Når han sier ting som: "Jeg vet når du er barnevakt",
tar han hverdagslige situasjoner i livet hennes,
dra på skolen, være sammen med barnebarna, besøke familien,
og vrir dem på en slik måte at hun føler seg utrygg
uansett hvor hun er eller hva hun gjør,
eller det hun har fått på plass som støtte.
Jeg vet når du er på skolen, barnevakt, butikk
Han gjør det for å si til henne:
"Du kan løpe, men du kan ikke gjemme deg. Jeg har kontroll. Jeg vet hva som skjer.
Du slipper aldri unna."
Se for deg at hele livet ditt er sånn.
Sånn er det for ofre for forfølgelse. Det er livet de må leve.
ETTER TRE MÅNEDER
HOS DATTEREN, GIKK SADIE I SKJUL
I Sadies tilfelle gjorde hun alt hun kunne
for å komme seg unna denne personen, og jeg forstår hvorfor hun gjemte seg.
Vi ser det hos mange mishandlede kvinner,
at de må komme seg til et sted som er trygt og sikkert,
der de ikke kan bli funnet,
for det ikke er trygt for dem å være der de er.
Jeg tror det var hennes siste mulighet for overlevelse.
Det er Guds nåde at hun ikke ble drept.
Da jeg gjemte meg,
fortsatte Terry å plage meg og familien min.
Han prøvde å sende meg apper som kunne spore posisjonen min.
Nesten som en tekstmelding, bare at det var en GPS-sporer.
Jeg skrudde telefonen av, og da jeg skrudde den på, rant det inn.
Minst 50 tekstmeldinger, pling, pling.
Det var fra telefonnummeret hans, og jeg tenkte: "Nei, slett."
Jeg forlot ikke huset med mindre det var undervisning,
for jeg var redd for å være ute.
Det er vanskelig å forklare følelsen av å være redd.
Hvis jeg kunne ha satt meg i en boks og låst den,
hadde det vært bedre.
Og det gikk så langt at
jeg visste at det enten ville vare livet ut,
at jeg ville leve i frykt,
eller at det ville stå mellom meg og ham.
Og jeg forberedte meg på at det ville bli meg eller ham.
I MARS 2014
FIKK SADIE EN MÅNEDS KONTAKTFORBUD MOT TERRY MORRISON
DET FORBØD MORRISON FRA Å TRUE,
MISHANDLE OG KOMMUNISERE MED SADIE
Jeg visste at han ville bli sintere,
så jeg ventet til jeg var i skjul før jeg søkte.
Hovedfrykten er hevn,
og jeg tror det er derfor mange kvinner
kvier seg for å søke om kontaktforbud, for det er bare et ark.
Det er ingenting som kan holde dem unna deg.
Selv om du har kontaktforbud, kan de ta deg før politiet kommer dit.
Og hva da?
Jeg kunne ikke beskytte barna mine. Jeg kunne ikke beskytte meg selv.
Man er så hjelpeløs.
MENS HUN BODDE I SKJUL BESTEMTE SADIE SEG FOR
Å GJENOPPTA SYKEPLEIESTUDIENE
OZARK TEKNISKE HØYSKOLE
MARS
FEM DAGER ETTER KONTAKTFORBUDET
BESØKTE SADIE KOLLEGER FOR Å VARSLE OM MORRISON
Det var om morgenen.
Jeg var ferdig med morgenrunden
og fikk en telefon om en elev som ville treffe meg.
Og da jeg kom dit, sto Sadie der.
Hun sa at hun hadde fått innvilget kontaktforbud
mot en gentleman, så jeg sa:
"Vi kontakter Ozark-politiet, for dette er alvorlig."
Jeg heter Jerome Ransome, sikkerhetssjef på Richwood Valley campus
i Nixa i Missouri.
Vi gikk til presidentens møterom.
Hun satt her, Ozark-betjenten satt her,
og jeg satt øverst ved bordet her,
og vi så på papirene og diskuterte en handlingsplan.
Hun var redd for ham. Man så at hun var veldig nervøs.
Hun virket veldig opprørt. Hun sa: "Han vil komme hit. Det vet jeg.
Han er ikke redd."
Og da vi gikk ut, snudde jeg meg mot henne og sa:
"Jeg tror Mr. Morrison er her ute nå."
Jeg sa: "Bli her og la meg sjekke."
Jeg gikk ut i resepsjonen, og der sto han.
Vi kom ned hit.
Disse dørene var åpne, slik som nå,
og vi dyttet ham inn i denne døren. Jeg holdt ham fast her.
Vi sa: "Du bryter kontaktforbudet." Betjenten sa at han var arrestert.
Mr. Morrison sa: "Hva snakker du om?"
Ut av lommen hans dro jeg kontaktforbudet han hadde fått.
Jeg sa: "Det er dette vi snakker om." Jeg holdt det opp foran ham.
Så vi fulgte Mr. Morrison til patruljebilen,
og han ble kjørt til fengsel for å ha brutt kontaktforbudet.
Sadie var livredd. Hun ble skrekkslagen da hun så ham.
Jeg er glad hun sto frem og var modig nok til å si:
"Det er noen jeg er bekymret for."
Om Sadie ikke hadde søkt om kontaktforbud, kunne Mr. Morrison ha forlatt stedet.
Men nå hadde vi rett til å arrestere ham.
MORRISON SATT I VARETEKT EN STUND
FØR HAN BLE LØSLATT
MARS
TO UKER SENERE
SÅ EN POLITIMANN AT MORRISON NÆRMET SEG CAMPUS IGJEN
OZARK TEKNISKE HØYSKOLE
Mr. Morrison stopper,
hopper ut av bilen og løper mot politibetjentens bil.
Politimannen går ut av kjøretøyet, trekker våpenet
og begynner å kommandere Mr. Morrison.
Betjenten arresterte Mr. Morrison. Han ble ført tilbake til fengsel
for andre gang på to uker.
MORRISON BLE SIKTET FOR GROV FORFØLGELSE
NØKKELBEVIS MOT HAM BLE FUNNET I EN NOTATBOK I BILEN
Jeg heter Janette Bleau.
Jeg er assisterende aktor, og jeg har hatt denne jobben i 20 år.
Vi fikk notatboken 1. april etter arrestasjonen.
Det som ble sagt i notatboken
gjorde oss bevisst på at denne fyren er farlig.
Fra notatboken: "Jeg vil bare si at du må ta livet av deg."
"Det er slutt for deg."
Noe annet som var bekymringsfullt finner vi også i notatboken.
"Jeg har en pistol til deg."
Vi fant brev han hadde sendt etter kontaktforbudet,
og på en side står det:
"Du har tapt på grunn av det du har gjort. Du skaffet et kontaktforbud."
"Vil det hindre meg i å snakke med deg? Nei, for faen. Du må leve i skjul.
Slutt på skolen, for hvis du kjører eller sitter på med noen,
er jeg på parkeringsplassen og følger med
og venter til du drar hjem."
Dette er trusler.
Han forfølger henne aktivt og sier at han overvåker henne.
Samt alle tekstmeldingene.
"Jeg slår leir utenfor. Du skal snakke med meg."
"Hvorfor gjorde du dette?"
"Jeg kommer til skolen din og til din familie om det er det du vil."
Jeg ville vært livredd. Og jeg tror Sadie var det.
Hun visste at han visste hvor familien hennes bodde.
TINGHUS
Jeg tenkte at vi måtte holde ham i varetekt,
for han utgjorde en trussel mot henne.
Han vet at hun har anmeldt ham to ganger.
Han har blitt arrestert to ganger. Jeg tenkte med en gang
at vi måtte ta fatt i saken.
DEN 16. APRIL 2014 BEGYNTE HØRINGEN
I STALKING-SAKEN MOT MORRISON
TINGHUS
Jeg var engstelig før høringen.
Bekymringen var at Sadie ville være i samme rom med ham,
og at hun måtte se ham og peke ham ut,
og si: "Det er Terry Morrison som forfulgte meg."
De ba om at bevis skulle strykes. Flere ganger ba de om ny dommer.
Det var bare forsinkelse etter forsinkelse.
Kanskje han trodde at ved å utsette saken
ville Sadie bli utslitt og si: "Jeg gir meg."
Han trodde ikke saken ville komme noe sted.
I JUNI 2015
BLE MORRISON FUNNET SKYLDIG I FORFØLGELSE
OG DØMT TIL FIRE ÅRS FENGSEL
Hun sa at det var slutt, at hun ikke elsket meg,
at hun ikke ville ha noe med meg å gjøre, at hun ikke ville snakke.
Så, ja, det er…
Jeg kan anse det for å være stalking etter å ha lest om det og hva det…
alt om hva staliking er.
Jeg tror jeg gjorde det for å skremme henne.
Jeg vet det var galt,
for det skremte henne. Hun ante ikke hva jeg var i stand til.
Men jeg ville bare ha en slutt.
Jeg skulle ikke skade Sadie fysisk.
Jeg skulle ikke bruke vold. Jeg ville bare ha noen svar.
"Hvorfor gjorde du det? Hvorfor sa du det?"
Det var alt.
Hun sa ting som var løgn,
for jeg er ikke en mishandler. Jeg slår ikke kvinner.
Jeg ville aldri skadet en kvinne, for jeg er en mann
og hun er en kvinne.
Hun er det svakeste leddet…
Jeg likte ikke å bli kalt en stalker.
Det er i samme kategori som pedofil.
Det er det laveste av det lave, ikke sant?
Jeg føler meg som et kryp.
Jeg vil heller bli ansett som en morder enn som en stalker.
Mr. Morrison har en voldelig fortid.
Det blir ikke mer voldelig enn drap.
Jeg heter Scott Hill. Jeg er politi i Springfield i Missouri.
Og jeg var på patrulje 23. september 2011,
da vi rykket ut etter skyting.
ÅTTEN MÅNEDER FØR MORRISON MØTTE SADIE
BLE POLITIET TILKALT ETTER ALVORLIG VOLD
En kvinne, senere identifisert som Pristina Tyner,
var skutt i hodet.
Terry Morrison ble identifisert av vitner
som den som skjøt Ms. Tyner,
og ble senere arrestert for drapet.
Rom 212. Her gikk Mr. Morrison inn i rommet
og konfronterte dem med et våpen.
Og vitnet har antydet at han lente seg over rekkverket
og skjøt henne mens hun løp ned trappen.
Det var en kvinne i rommet som kjente Mr. Morrison fra før
og gjenkjente ham på bilder, og han ble arrestert fire dager senere.
I SEPTEMBER 2011 SIKTET AKTORATET TERRY MORRISON FOR DRAP,
MEN SAKEN KOM ALDRI FOR RETTEN
TINGHUS
Hovedvitnet nektet å utpeke ham som mistenkt.
Hun var livredd.
Ryktet på gata var at hun kan ha vært målet,
ikke det andre offeret.
Jeg tror det skremte henne
at hun var mer involvert i dette
og at venninnen ble drept foran henne, at det kunne skje henne.
POLITIHUS
DRAPSSAKEN MOT MORRISON
BLE SATT TIL SIDE I NESTEN FIRE ÅR
TIL ETTERFORSKERE HØRTE AT MORRISON VAR I FENGSEL FOR STALKING
Det er ingen foreldelsesfrist i drapssaker.
Så jeg visste at jeg ville få en ny sjanse.
POLITIHUS
Jeg møtte Sadie etter stalking-saken,
og jeg visste at om vi skulle få ny informasjon,
det var hans siste forhold,
kanskje han hadde delt informasjon om drapet med henne.
Så hun var en jeg ville snakke med.
Jeg intervjuet henne, og hun brast i gråt.
Frykten hun levde i, at om han kom ut
trodde hun at han ville finne henne og drepe henne.
Den frykten jeg så i øynene hennes under intervjuet,
kan ikke forfalskes. Det er umulig.
Og hun nevnte at han hadde sagt at han drepte henne.
Og det ble veldig viktig under rettssaken at juryen
fikk høre fra et nylig forhold at han hadde tilstått
at han drepte offeret i saken.
Jeg ble sjokkert da de ringte.
Terry var i fengsel etter forfølgelsen.
Og etterforsker Hill kontaktet meg,
og han ville snakke med meg om jeg visste noe om drapet.
En kveld sa han det bare til meg.
Han sa: "Ja, jeg drepte den kvinnen, men ingen andre enn deg vet det,
og jeg vil benekte alt."
Jeg sa ingenting. Jeg stilte ingen spørsmål. Jeg vil ikke vite.
Jo mindre jeg visste, desto bedre.
SADIE BLE BEDT OM Å VITNE I DRAPSSAKEN
Jeg ville ikke vitne, for hva om jeg vitner og han ikke blir dømt?
Men jeg tenkte på det. Hva har jeg å tape?
Om vitneforklaringen min hjelper saken,
vil det komme meg til gode. Ikke at jeg…
Det høres ikke bra ut, men jeg var redd for at han skulle gå fri.
Jeg var livredd.
DEN 12. MARS 2018 BLE MORRISON STILT FOR RETTEN
FOR DRAPET PÅ PRISTINA TYNER
Da jeg dro til rettssaken, var det så nervepirrende.
DOMMER JESSICA KRUSE RETTSSAL
Jeg husker at jeg gikk opp til vitneboksen og…
Jeg tror det å se juryen og Terry og alle de andre bare…
Og jeg vet at folk så at jeg skalv.
Jeg ville ikke se på ham.
Jeg kastet blikk, men jeg ville ikke se.
Datteren min, velsigne henne, hun er en kjemper.
Hun så på ham, hun ville ha blikkontakt
for å si: "Du vinner ikke."
DEN 14. MARS 2018, ETTER BARE TO DAGER I RETTEN,
BLE TERRY MORRISON FUNNET SKYLDIG
Da de kom ut med en dom og sa "skyldig", besvimte jeg nesten. Jeg ble så glad.
Jeg var så lettet. Jeg gråt.
Og jeg husker at kvinnens datter kom ut…
for datteren hadde ei lita jente med seg, en baby.
Bistandsadvokaten la armen rundt henne og ledet henne mot meg.
Og hun sa…
"Denne damen var med på å sende din mors drapsmann i fengsel."
Det var tungt.
DOMMEREN GA TERRY MORRISON LIVSTID
MED MULIGHET FOR PRØVELØSLATELSE, PLUSS 100 ÅR
Hun visste ikke hva jeg var i stand til før de dømte meg for uaktsomt drap.
Så, ja, hun er redd for meg.
Og jeg vet hvordan det fremstår.
Som om jeg er en voldelig person, at jeg aldri bør slippe ut.
Men egentlig er jeg en eremitt.
Jeg liker å være i fred.
Jeg ser på det sånn.
Jeg kan være farlig om du setter meg i en situasjon der jeg må vise autoritet,
at jeg kan være den du ikke vil se.
Ja, jeg har mulighet for prøveløslatelse. Men jeg er 59 år, jeg vil dø i fengsel.
Jeg kommer aldri ut.
Det er en livstidsdom. Det er en dødsdom.
Men jeg gir aldri opp.
Som jeg sa, jeg skal fortsette å kjempe til jeg ikke kan anke mer.
Jeg har ikke noe annet å gjøre her enn å slåss, ikke sant?
Jeg trives ikke her. Jeg vil ikke være her.
Og jeg vil ikke dø her.
Så hvorfor skulle jeg ikke bruke tiden på å lære litt jus,
gjøre noe som sikrer meg frihet?
Da dommeren sa livstid pluss 100 år…
var det som en byrde lettet fra mine skuldre.
Dommen for stalking var bare
et sted mellom tre til sju år,
og han ville blitt løslatt etter god oppførsel.
Jeg følte at han ikke lyktes i…
å prøve å ødelegge meg.
Men jeg føler ikke
at man kommer over ettervirkningen av et forhold som dette.
Det blir hos deg for alltid.
Det er stunder der jeg ikke bare låser dørene,
jeg setter stoler under dørhåndtakene så ingen kan komme inn.
Når du går gjennom noe sånt, får du mareritt.
Du vet, små ting man ser i øyekroken…
Det skremmer deg et øyeblikk og sender tankene tilbake.
Dette skjer med alle typer folk.
Uansett hvor mye du tjener. Uansett hvor hyggelig du er.
Det spiller ingen rolle hvordan du er oppdratt.
Da jeg møtte ham, fikk jeg en sterk følelse
av at han ikke var en jeg ville være interessert i,
men jeg overså det, og det fikk jeg svi for…
Jeg skulle ha lyttet.
Jeg tror at hvis jeg hadde fulgt instinktene,
hadde jeg ikke sittet her nå.
Men så tror jeg også
at jeg måtte gjennomgå dette for å finne ut hvor sterk jeg er.
Tekst: Kjetil Almås