Мені здається, що будь-хто може стати переслідувачем
за відповідних умов.
Коли згадую, що сталося, розумію, що це був не я.
ЩОРОКУ В США ФІКСУЮТЬ БІЛЬШЕ ТРЬОХ МІЛЬЙОНІВ ВИПАДКІВ ПЕРЕСЛІДУВАНЬ
Мені здавалося, що я наче у сні.
Ніби я сновида.
Я хотів бути частиною чогось.
Я збожеволів і втратив контроль.
І через це проявилася моя злість та мої фантазії.
40% ВИПАДКІВ ПЕРЕСЛІДУВАНЬ ПЕРЕРОСТАЮТЬ У НАСИЛЛЯ
ЦЕ ІСТОРІЯ УВ'ЯЗНЕНОГО #01420621
Куди б я не пішла, він постійно мене переслідував.
Казав, що збирався напасти на когось, кого я дуже любила.
Люди, що займаються такими речами — справжні психопати.
СЕРІАЛ NETFLIX
Краще називайте мене вбивцею, а не переслідувачем, розумієте?
Мені хотілося емоцій, щоб вона відчувала, що за нею слідкують.
Будь-хто може стати переслідувачем.
Це все казочки про бабая.
Я вже не такий божевільний…
ПОЛ ЕЛІЗОНДО ТАУЕР
САН-АНТОНІО, ТЕХАС
Я ще не працювала з такими справами.
Це була дуже страшна справа про переслідування.
Якщо взяти поодинокі аспекти переслідування,
вони не здаються небезпечними чи навіть злочинними.
Але разом, у сукупності,
вони викликають у когось страх,
і, на жаль, часто це може перерости
у щось дуже жорстоке.
БЛОК МАРКА У. СТАЙЛСА БОМОНТ, ТЕХАС
Мене звати Рубен Антоніо Харамільйо.
У ЛЮТОМУ 2007 РУБЕНА ХАРАМІЛЬЙО ЗАСУДИЛИ ДО СОРОКА П'ЯТИ РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ
Гаразд. Мене звинувачували у переслідуванні моєї колишньої…
Моєю колишньою, яка на той час була моєю дівчиною.
У той момент усе було так хаотично.
У моєму житті було багато плутанини й неясності.
Це й призвело до того, що сталося.
УВ'ЯЗНЕННЯ ХАРАМІЛЬЙО ПОКЛАЛО КРАЙ МАЙЖЕ ДВОМ РОКАМ ПЕРЕСЛІДУВАННЯ
Моє виховання було дуже хаотичним.
Ми каталися по всій країні, зі штату в штат.
Мій тато час від часу з'являвся,
коли він зустрічав мою маму,
і я не мав нагоди прикипіти до якогось місця.
Ми радше були схожі на кочівників.
У мене ніколи не було друзів та всього в тому дусі.
У кожному місті чи містечку, до якого ми приїжджали,
мене завжди цькували, це відіграло велику роль,
бо це…
Таке знущання зробило мене більш замкненим у собі.
Я мріяв про дружину, дітей, будинок, хотів забезпечувати їх.
Я завжди про це мріяв.
Я часом зустрічався з дівчатами, але переважно, думаю…
Я міг зустрічатися з дівчиною,
а потім вона йшла від мене до мого друга, когось з моїх братів або ще до когось.
Через такі ситуації у мене завжди були проблеми з довірою до дівчат.
У 29 РОКІВ ХАРАМІЛЬЙО ПОЧАВ ПРАЦЮВАТИ У БУДИНКУ ПРЕСТАРІЛИХ У САН-АНТОНІО
МОРНІНГСАЙД МЕНОР
Коли я працював у домі престарілих,
усі тамтешні дівчата бігали за мною.
Ходили за мною усюди, хотіли зустрічатися.
Я був надто сором'язливим.
Я не міг обрати, з якою дівчиною я хочу бути.
ОДНІЄЮ ЗІ СПІВРОБІТНИЦЬ ХАРАМІЛЬЙО БУЛА 45-РІЧНА ДОГЛЯДАЛЬНИЦЯ, «МАРІЯ»
МОРНІНГСАЙД МЕНОР РЕЗИДЕНЦІЯ ПЕНСІОНЕРІВ
Вона підійшла до мене і почала, мабуть, нав'язуватися.
Мене це не цікавило, бо більшість дівчат, з якими я зустрічався,
були віком від 18 до 24-х років, не старше 24-х.
Але в той момент я почувався самотнім.
Мені просто не було з ким спілкуватися.
Але Марія виявилася саме тією людиною, якій я міг розповісти про свої проблеми.
Ми розмовляли, слово за слово,
і от ми вже цілуємося.
Так усе почалося. Ми почали зустрічатися.
Коли я зустріла Рубена, я була у стосунках.
Я була заміжня вже 18 років,
це був важкий шлюб.
Та коли у моєму житті з'явився Рубен,
я ніби знайшла людину, яка стала мені опорою,
з якою було комфортно спілкуватися.
«МАРІЯ» ЗАХОТІЛА ЗАЛИШИТИСЯ АНОНІМНОЮ
ЗАРАДИ ВЛАСНОЇ БЕЗПЕКИ ТА БЕЗПЕКИ ЇЇ СІМ'Ї
Усе почалося, коли я працювала у будинку престарілих.
Його взяли на роботу.
Усе почалося, коли я працювала у будинку пристарілих.
Він був дуже милим, ніжним і люб'язним.
Я в нього закохалася і хотіла його.
Він був молодий.
А я — на вісімнадцять років старша.
Через кілька місяців
я вирішила піти від чоловіка і переїхала до Рубена.
2001 ЛИПЕНЬ
МАРІЯ ПОКИНУЛА ЧОЛОВІКА ТА ТРЬОХ ДОРОСЛИХ ДІТЕЙ ЗАРАДИ ЖИТТЯ З ХАРАМІЛЬЙО
І тоді настали прекрасні часи.
Він любив гуляти, дарував мені подарунки й усе таке.
Я й подумати не могла,
що він буде здатен на щось подібне.
Якось вона прийшла до мене. Стояла перед дверима й сказала:
«Ось документи на розлучення. Я розлучилася з чоловіком».
А я: «Навіщо ти це зробила?» Вона каже: «Бо хочу бути з тобою».
І я кажу: «Гаразд».
Мені вона подобалася, і я подумав,
що можемо будувати стосунки й побачимо, що з того вийде.
Здається, саме це було мені потрібно,
бо вона мала сім'ю, а в мене в дитинстві її не було.
Коли я познайомився з її родиною, вони були вороже налаштовані.
Тоді все змінилося.
Її батьки казали мені, що я надто молодий для неї,
що мені слід знайти когось свого віку,
тоді я зрозумів, що щось не так.
Спершу склалося враження, що Рубен був тихим та сором'язливим.
Вона думала, що кохала його.
Сама вона молода душею.
Мабуть, вона думала, що це її доля.
Але мені не подобалися такі стосунки.
ДОЧКА МАРІЇ, «ВЕРОНІКА», ТЕЖ ЗАХОТІЛА ЗБЕРЕГТИ АНОНІМНІСТЬ
Мої рідні вважали його страшним.
Він їм не подобався,
особливо насторожувала їхня з мамою різниця у віці.
Мені зв'язок моєї мами з ним нагадував щось середнє
між стосунками з хлопцем і сином.
Вона завжди дбала про нього, як про дитину.
Вона навіть до нас не могла приїхати без нього.
Він усюди мусив бути з нею, як справжня дитина.
Він мав бути частиною всього,
говорив якісь божевільні речі.
У 2001 році, коли я дізналася, що вагітна першою дитиною,
він сказав моїй мамі,
що хоче виховувати мою доньку разом з нею.
Це ж божевілля.
Я подумала: «Ти знущаєшся?
Я живу зі своїм хлопцем, ми самі хочемо виховувати дитину».
І це лише один з прикладів, що демонструє його схибленість.
Я знаю, що Рубен приділяв їй багато уваги,
здається, цього вона й жадала…
Аж доки вона не дійшла висновку,
що він їй зраджував.
Близько чотирьох років стосунки були чудові.
Але коли я була на роботі, а після повернулася додому,
я побачила речі жінок.
Я спитала: «Хто тут був?»
Він каже: «Подруги заходили». Розумієте?
Я підозрювала, що він мені зраджує.
І це продовжувалося якийсь час.
Мені було боляче.
Він усе заперечував,
але тоді у мене з'явилося відчуття, що нічого з цього не вийде.
2003 ЖОВТЕНЬ
НАПРИКІНЦІ 2003 РОКУ МАРІЯ ВИРІШИЛА РОЗІРВАТИ СТОСУНКИ
І ВИЇХАТИ З КВАРТИРИ, У ЯКІЙ ВОНИ ЖИЛИ З ХАРАМІЛЬЙО
Я сказала Рубену, що збираюся піти, а він спитав: «Чому?»
Казав, що любить мене й усе таке.
Тоді Рубен і благав мене не покидати його:
«Не йди».
Думаю, тому я подзвонила своїй доньці й сестрі.
Я відчувала, що щось може піти не так.
Коли мама сказала, що хоче піти,
я відчула полегшення і радість.
Сказала: «Ходімо, заберемо твої речі та підемо звідси».
Я й не знала, що може статися.
Ми з тіткою поїхали до маминої з Рубеном квартири за речами.
Ми зайшли в спальню,
а він лежав на ліжку з ножем у руці.
Ми озирнулися,
і на трьох стінах було написано слово «Помри».
«Помри» на одній стіні, те саме слово на другій та на третій стіні,
написане його кров'ю.
Мама не хотіла, щоб ми викликали поліцію.
Вона казала: «Просто ходімо, залишмо його».
Я просто хотів померти на місці. Серце вистрибувало з грудей.
Мені хотілося плакати, бо я покладав на неї стільки надій.
Я намагався зв'язатися з нею й усе таке,
бо всі ці емоції просто нахлинули на мене.
Технічно, я їй зраджував,
але я хотів з нею зв'язатися,
хотів знати, що ми можемо зробити, щоб владнати цей конфлікт.
Я не дужу люблю усілякі приховані натяки й таке інше.
Знаєте, я тип людини, якій…
Якщо щось потрібно — то кажіть напряму,
щоб я одразу зрозумів,
бо я не розумію натяків чи ще чогось у тому дусі.
ХОЧ МАРІЯ Й РОЗІРВАЛА ЇХНІ СТОСУНКИ,
ХАРАМІЛЬЙО НЕ ПОКИДАВ СПРОБ ВИЙТИ З НЕЮ НА КОНТАКТ
Я намагався з нею зв'язатися, писав їй листи.
І так продовжувалося якийсь час.
Щоразу, як ставив запитання, воно залишалося без відповіді.
Тож я намагався поспілкуватися з нею,
зв'язатися з нею, щоб отримати відповіді, але в мене не виходило.
Що більше я намагався поспілкуватися,
то більше зазнавав невдач,
питання нагромаджувалися, а відповідей не було.
2003 ЖОВТЕНЬ
У ПЕРІОД З 2004 ПО 2005 ХАРАМІЛЬЙО ЗАСИПАВ МАРІЮ СОТНЯМИ ЛИСТІВ
У мене назбиралися гори з листів, які він залишав на лобовому склі машини.
У листах було написано, що він хоче все обговорити,
що він справді любив мене,
що не скривдить мене,
що просто хоче знову бути разом.
Тоді я сильно занепокоїлася через це все.
Переслідування вважається серйозним злочином,
що являє собою систематичну та настирливу поведінку, що загрожує,
шкодить та викликає страх у жертв,
а далі може перерости в насилля.
Я докторка Хе Рим Джин,
і я досліджую випадки насилля зі сторони сексуального партнера.
На моєму досвіді
вже багато справ, у центрі яких було переслідування.
Це листи, які пан Харамільйо написав Марії.
Ці листи засвідчують його переслідування.
На мою думку, цей випадок є дуже небезпечним.
Його листи допомогли мені зрозуміти його тип мислення.
Однією з особливостей є повторення фраз по типу: «Я люблю тебе»,
«Чому ти не розумієш, що я тебе люблю?»
Вона це розуміє, але їй це непотрібно.
Ця особистість підпадає під шаблон відторгнутого переслідувача,
бо єдиною причиною його переслідування Марії є той факт,
що він не може прийняти те, що вона пішла від нього.
Пан Харамільйо також часто каже, що готовий померти за неї,
це лиш підтверджує, що він почувається так,
ніби йому немає чого втрачати.
Або вона або нічого, навіть життя віддасть.
Імовірність того, що ця справа переросте в небезпечну — відносно висока.
Цей лист — це тривожний дзвіночок.
Він пише: «Якщо ми не разом, то це дає мені право
переслідувати твою родину, бо вони нас розлучили.
Та якщо ми досі разом, то я не маю права на це, правда?»
По-перше, він звинувачує її сім'ю в розриві стосунків.
Він натякає їй:
«Я знаю, що твої батьки були однією з причин кінця стосунків,
і я можу завдати їм шкоди, особливо якщо ти не повернешся до мене».
Його листи доводять, що насилля справді було неминуче.
Це мало статися, він просто не міг її відпустити.
2005 СЕРПЕНЬ
Рубен переслідував мене на роботі.
Він паркувався на розі,
я його помічала, зривалася з місця й починала тікати.
Він не здавався.
Він писав у листах, що не здаватиметься.
І на той час я була дуже налякана.
Куди б я не пішла, він постійно переслідував мене.
Він знав, де жили мої батьки і де жила моя донька.
Саме тоді почався період, коли ми ходили вулицею озираючись.
Він почав доставляти листи до моєї квартири,
приклеював їх до дверей.
А в одному з листів він написав, що якщо я не передам мамі листи,
то він розвісить фото, на яких вона гола, по всьому житловому комплексі.
Так він і зробив.
Я не знала, що буде далі.
Я переїхала на іншу квартиру.
Я хотіла сховатися.
Я не хотіла, щоб він знав, де я живу,
бо він погрожував мені вбивством, якщо мама не буде з ним.
ХОЧ МАРІЯ І ВЕРОНІКА ЗМІНИЛИ МІСЦЕ ПРОЖИВАННЯ,
ХАРАМІЛЬЙО ПРОДОВЖУВАВ ЗАЙМАТИСЯ ПЕРЕСЛІДУВАННЯМ
Він переслідував багатьох членів нашої родини.
Причаювався в різних місцях.
Прийшов до дверей квартири мого брата та його дівчини,
вона сильно злякалася.
Він проїжджав повз будинки інших членів сім'ї.
Повз будинок мого кузена, квартиру брата, дідуся з бабусею, мою.
Усі певною мірою стали жертвами переслідування.
Через це на мою маму сильно злилися.
«Ти привела цього схибленого сюди, тепер він знає, де ми всі живемо».
Не думаю, що вона знала, що станеться далі.
вона думала, що він просто зникне собі.
26 ВЕРЕСНЯ 2005
У ВЕРЕСНІ 2005 РОКУ ХАРАМІЛЬЙО ЗАЯВИВ, ЩО ВИРІШИВ ПРИПИНИТИ СПІЛКУВАННЯ
З МАРІЄЮ І ЇЇ РОДИНОЮ,
АЛЕ ХОТІВ ВОСТАННЄ ПОПРОЩАТИСЯ З БАТЬКАМИ МАРІЇ
Тоді я вирішив залишити її, її сім'ю і все це позаду,
бо з мене було досить.
Мені вже це все набридло.
Я рушив до будинку її батьків.
Я збирався сказати їм щось, що розлютило б їх чи щось таке.
Хотів попросити її батьків сказати їй, щоб вона мене не чіпала,
щоб облишила мене, бо я не хотів мати з нею нічого спільного.
ХАРАМАЛЬЙО ДОРОГОЮ ЗУПИНЯВСЯ ТА ЗРОБИВ ДЕКІЛЬКА ПОКУПОК
Я хотів зробити їй останній подарунок, бо у Біблії пише,
якщо люди тебе ненавидять — благослови їх, люби їх.
Я пішов у магазин з товарами з Китаю,
придбав іграшкові наручники для її онуків,
і в мене був іграшковий електрошокер.
ХАРАМІЛЬЙО ПРОСТОЯВ ПЕРЕД БУДИНКОМ БАТЬКІВ МАРІЇ КІЛЬКА ГОДИН
І я почав молитися і подумав:
«Господи, я хочу, щоб ти мене зупинив.
Не дозволяй мені йти туди й сваритися з батьками,
бо я відчуваю, що зроблю щось божевільне».
ВІДЕО З КАМЕРИ ПОЛІЦІЯНТІВ
О 21:24 ПОЛІЦІЯ ВІДРЕАГУВАЛА НА ВИКЛИК
ПРО НАПАД ХАРАМІЛЬЙО НА БАТЬКІВ МАРІЇ
Те, що сталося 26 вересня, 2005 року —
результат усієї історії з переслідуванням зі сторони Рубена.
Тут ми бачимо заїзд,
де Рубен вступив у перепалку з батьком Марії.
Він приніс три набори наручників.
Він приніс скотч.
Зараз вони показують електрошокер, або Тейзер, який він залишив.
Усе вказує на щось дуже жорстоке, що сталося тут.
Я пішов до будинку. Подзвонив у двері.
Її батько вийшов з-за рогу, ми злякалися один одного.
Він кинувся на мене, щоб повалити на землю.
Я думав, він нападає на мене,
тому дістав іграшковий електрошокер і відштовхнув його.
Він упав на землю, і тут я побачив, як він хапається за серце.
Я зрозумів, що в нього серцевий напад.
Хотів його підняти, та не подужав.
Мама вийшла з-за рогу і закричала,
я кинув його, пішов до неї зі словами: «Я вас не скривджу».
Хотів її заспокоїти, але не виходило.
Я взяв іграшку-електрошокер і застосував на ній.
Я підняв її,
пам'ятаю, мав іграшковий електрошокер, тобто наручники,
дістав іграшкові наручники й надів на неї.
Я провів її до вбиральні й посадив там.
Він надів на них наручники.
Маму він завів до будинку
і повернувся до батька Марії.
Мати Марії змогла втекти,
перебігла вулицю й попросила сусіда про допомогу.
Вони подзвонили в 911, поліція зреагувала й приїхала відносно швидко.
Йому завадили, тож він сів у їхнє авто і втік.
Я не хотів нікого скривдити, бо це не… Ненавиджу людей, що кривдять інших.
Коли згадую, що сталося, розумію, що це був не я.
Я ж не такий.
Отже, Рубен каже, що він не збирався нікого кривдити,
ненавидить людей, що кривдять інших.
Рубен намагається мінімізувати свою провину
і хоче змінити сюжет.
Його вигадана історія є доволі цілісною.
Тейзер точно не був іграшкою.
Він спричинив такої сили серцевий напад,
що батькові Марії довелося робити операцію з чотирикратним шунтуванням,
на мою думку, це підтверджує мої слова.
Він не хоче брати на себе відповідальність за шкоду, завдану цій сім'ї.
ХАРАМІЛЬЙО ПОКИНУВ МІСЦЕ ЗЛОЧИНУ ДО ПРИБУТТЯ ПОЛІЦІЇ
МАРІЯ ТА ВЕРОНІКА ПРИБУЛИ НЕЗАДОВГО ПІСЛЯ ЗЛОЧИНУ
Там була швидка та поліція.
Моя сестра кричала на мене:
«Твій колишній напав на маму й тата!»
І тоді я ніби…
Боже, мені стало так погано, я почувалася винною,
бо він зробив це через те, що я не повернулася до нього.
Мені було дуже соромно.
ПОЛІЦІЯ ПОВІДОМИЛА РОДИНУ, ЩО ХАРАМІЛЬЙО ДЕСЬ ПЕРЕХОВУЄТЬСЯ
Найстрашніше було не знати, де він.
Я передала в дитячий садок його фото,
бо моя донька туди ходила, я ввела їх у курс справи.
Я боялася, що він знайде мене та мою доньку.
Я не знала, чи вб'є він мене, щоб дістатися до моєї доньки.
Не знала, що він планував робити. Це страх перед невідомістю.
Ми не знали, де він з'явиться.
Однієї ночі, коли він ще переховувався, я пішла до своєї найкращої подруги,
і в мене сталася серйозна панічна атака.
Я думала, що помираю. Справді.
Я думала, що… Думала, що помираю.
ВЕРЕСЕНЬ 2005
ЖОВТЕНЬ 2005
ЧЕРЕЗ ВІСІМНАДЦЯТЬ ДНІВ ПІСЛЯ НАПАДУ ХАРАМІЛЬЙО ЗАТРИМАЛИ
НА АМЕРИКАНСЬКОМУ КОРДОНІ З МЕКСИКОЮ
ЙОГО ПЕРЕДАЛИ ДО САН-АНТОНІО, ДЕ ЙОМУ МАЛИ ВИСУНУТИ ОБВИНУВАЧЕННЯ
ПОПРИ ДВОРІЧНЕ ПЕРЕСЛІДУВАННЯ ЖЕРТВИ,
ХАРАМІЛЬЙО НЕ ВИСУНУЛИ ЗВИНУВАЧЕННЯ У ПЕРЕСЛІДУВАННІ МАРІЇ
Я вирішила залишити лише звинувачення в озброєному пограбуванні,
бо з переслідуванням буде значно важче все довести
через наявність багатьох елементів.
Доведеться довести багато маленьких моментів,
а не один великий.
У ТЕХАСІ ПЕРЕСЛІДУВАННЯ ТРЕТЬОГО СТУПЕНЯ КАРАЄТЬСЯ УВ'ЯЗНЕННЯМ ДО ДЕСЯТИ РОКІВ
ОЗБРОЄНЕ ПОГРАБУВАННЯ КАРАЄТЬСЯ ТЕРМІНОМ ДО 99 РОКІВ ПОЗБАВЛЕННЯ ВОЛІ
Озброєне пограбування — це злочин першого ступеня тяжкості,
тож, як і за вбивство,
за такий злочин ув'язнюють на термін від п'яти до 99 років.
Ми передали до суду дуже серйозну справу
про озброєне пограбування.
ОСНОВНИМИ ДОКАЗАМИ У ЦІЙ СПРАВІ
БУЛИ РЕЧІ, ЯКІ ХАРАМІЛЬЙО ЗАЛИШИВ НА МІСЦІ ЗЛОЧИНУ
Ця справа була дивною тим, що Рубен залишив усі докази свого наміру
на місці злочину.
У нього була сумка, яку він залишив, коли приїхала поліція,
у ній була записка.
У якій було розписано, що Рубен збирався робити.
Рубен пише: «Бери готівку, візьми чек та виведи готівку.
Електрошокер, чотири набори наручників.
Знайди батьків. Лише маму й тата.
Надягни на них наручники.
Закрий ворота і прямуй до Мексики.
Скинь батьків у канаву.
Повертайся, забери дочку Марії, посади її до себе в машину,
забери доньку доньки Марії, а потім сідай в зелений фургон.
Шукай Марію, знайди Марію.
Пересядь у "Сабурбан", їдь в сторону Мексики,
знайди собі дім та залишайся в Мексиці назавжди».
Мова про п'ятьох людей,
яких Рубен планував викрасти
і переселити, щоб завоювати серце Марії.
Рубен точно страждав від марення.
Це не зробило його недієздатним.
Це не зробило його божевільним.
Та зробило його дуже небезпечним.
14 ЖОВТНЯ 2005
5 ЛЮТОГО 2007
П'ЯТОГО ЛЮТОГО 2007 РОКУ РУБЕНА ХАРАМІЛЬЙО СУДИЛИ ЗА ОЗБРОЄНЕ ПОГРАБУВАННЯ
ВІН НЕ ВИЗНАВ ПРОВИНИ У ЖОДНОМУ З ІНКРИМІНОВАНИХ ЗЛОЧИНІВ
Вони викликали обвинуваченого.
Його було важко захищати.
Він не брав на себе відповідальності за скоєне.
Схоже, він був твердо переконаний що у них з Марією
була ідеальна історія кохання.
Захист був поганий.
Наші докази проти нього були переконливими,
і, зрештою, ніхто вже не сумнівався,
що Рубен Харамільйо був небезпечним.
ХОЧ ЙОГО Й НЕ ЗВИНУВАТИЛИ В ПЕРЕСЛІДУВАННІ,
У ЦЕНТРІ СПРАВИ ХАРАМІЛЬЙО БУЛИ ЗЛОЧИНИ ПРОТИ МАРІЇ
ОКРУЖНИЙ СУД
Озброєне пограбування, по якому його судили,
стало кульмінацією всіх переслідувань Марії.
Тож, хоч вона і не була кінцевою ціллю у справі, яку ми порушили,
я вважаю, що присяжні належно оцінили
всю небезпеку цієї ситуації.
Очевидно, Марія постраждала.
Емоційно.
Вона зазнала багато знущань з боку пана Харамільйо.
ШОСТОГО ЛЮТОГО 2007 РОКУ МАРІЯ ПОГОДИЛАСЯ СВІДЧИТИ ПРОТИ ХАРАМІЛЬЙО
Думаю, присяжним було дуже важливо почути Марію,
бо випадок переслідування був центральним у цій справі.
Якщо забрати з цієї справи Марію,
не буде достатньо інформації про дії підсудного.
Вона пояснила присяжним, що зазнала багато знущань.
Психологічне, емоційне насильство, що він застосовував.
І це травма на все життя. Воно відбилося на ній.
Мене викликали і я розповіла їм про переслідування.
Мені було дуже страшно розповідати судді про все те, що сталося,
і я просто плакала.
Плакала безперестанку.
Я настільки боялася простої його присутності там.
ЗВАЖАЮЧИ НА НЕСПРОСТОВНІ ДОКАЗИ, ХАРАМІЛЬЙО ВИЗНАЛИ ВИННИМ
ВРАХОВУЮЧИ СВІДЧЕННЯ МАРІЇ ПРО ПЕРЕСЛІДУВАННЯ,
СТОРОНА ОБВИНУВАЧЕННЯ ДОМОГЛАСЯ СОРОКА П'ЯТИ РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ
ЧЕРЕЗ ТРИ МІСЯЦІ ПІСЛЯ СВОГО ПЕРШОГО ІНТЕРВ'Ю
РУБЕН ХАРАМІЛЬЙО ПОГОДИВСЯ ВІДПОВІДАТИ НА ПОДАЛЬШІ ПИТАННЯ
Я відсидів уже 16, майже 17 років.
Я маю достатньо часу, щоб подумати про те, що тоді сталося в моїй голові
і так далі.
Мені здається, що будь-хто може стати переслідувачем.
за відповідних умов.
Мабуть, я втратив зв'язок з реальністю і почав керуватися уявою.
Тоді я сподівався, що зможу якось
повернути те відчуття потрібності комусь.
Думав, що якщо переслідуватиму її, то вона зверне увагу,
знову помітить мене, скаже:
«Ой, існує людина, якій до мене не байдуже».
Сподівався, що вона це помітить.
Я був готовий їй небо прихилити, зробити все, що вона хоче.
Я шкодую, що вчинив таке з Марією та її родиною,
бо не це повинно було статися.
Треба було проявити зрілість, просто піти.
Коли ти емоційно вкладаєшся в людину на 100% — це ніби гра в російську рулетку.
Якщо ти прожив з людиною 20–30 років,
то це зрозуміло, та якщо зустрінете таку людину, яку зустрів я,
ми були разом п'ять років.
Не варто мені було віддаватися на 100%.
Бо байдуже, скільки разів вона зрадила
чи скільки разів я зрадив, варто було помічати ці сигнали.
Але минулого не виправити.
Можна лише жити далі й намагатися виправитися самому,
та сподіватися, що таке не повториться ще з кимось,
чи з чимось іншим, і що я краще зможу себе контролювати.
І
розцінювати розчарування як сходинку,
а не як трагедію.
МАКСИМАЛЬНИЙ ТЕРМІН ХАРАМІЛЬЙО СПЛИВЕ У 2050 РОЦІ
ТОДІ ЙОМУ БУДЕ 79 РОКІВ
АЛЕ ХАРАМІЛЬЙО ЗМОЖЕ ПРОСИТИ ПРО УМОВНО-ДОСТРОКОВЕ ЗВІЛЬНЕННЯ З 2028 РОКУ
Я думаю про те, що він вийде, і просто хочу зникнути.
Не хочу, щоб він мене знайшов.
Я досі живу з наслідками цього.
У мене щотижневі напади тривоги.
Мене дуже сердить те, що я маю з цим жити,
що мої діти мають з цим жити, мій чоловік має з цим жити.
Це дратує. Це мучить.
Мої дідусь і бабуся теж з цим живуть.
Це на все життя.
Усі бояться, що його звільнять умовно-достроково.
Мені дуже страшно.
Ми пишемо листи до суду з проханням не випускати його,
бо я відчуваю, що він повернеться й прикінчить мене.
Він казав, що скривдить тих, кого я люблю,
тож ми живемо в страху.
Гадаю, він мене шукатиме й далі.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба