Jeg mener at hvem som helst kan bli en forfølger…
gitt riktige omstendigheter.
Når jeg ser tilbake på det som skjedde… Det er ikke den jeg er.
HVERT ÅR FOREKOMMER OVER TRE MILLIONER STALKING-TILFELLER
I USA
Det var som å være i en drøm.
Som en søvngjenger.
Jeg ville være en del av noe.
Jeg gikk fra vettet, mistet kontrollen.
Det førte til at jeg lot sinnet og fantasier ta overhånd.
FØRTI PROSENT AV TILFELLENE FØRER TIL VOLD
DETTE ER FORTELLINGEN TIL INNSATT 01420621
Han fulgte etter meg overalt.
Han sa at han skulle angripe noen jeg elsket.
Den som har forårsaket slik smerte er virkelig en psykopat.
EN NETFLIX-SERIE
Jeg vil heller bli ansett som morder enn forfølger.
Jeg ville ha intensiteten av at hun følte seg overvåket.
Alle kan bli en forfølger.
Det er bare snakk.
Jeg er ikke så gal nå.
EN FORFULGT FAMILIE
TEXAS
Jeg har ikke vært borti en lignende sak.
Det var en skremmende stalking-sak.
Om du tar de små episodene som utgjør stalking,
virker de ikke farlige eller kriminelle.
Men om man setter dem sammen
skaper det frykt hos noen,
og dessverre kan det ofte kulminere med noe veldig voldelig.
FENGSEL
Jeg heter Ruben Antonio Jaramillo.
I JANUAR 2007 BLE RUBEN JARAMILLO DØMT
TIL 45 ÅR I FENGSEL
Ok. Jeg ble vel anklaget for å ha stalket eksen min…
Hun var eksen min da, eller kjæresten min da.
Det var en kaotisk tid.
Jeg var veldig forvirret, omtåket.
Det ble min undergang i hele denne utviklingen.
FENGSLINGEN AV JARAMILLO BLE SLUTTEN PÅ NESTEN TO ÅR MED STALKING
Oppveksten min var veldig sporadisk.
Vi flyttet landet rundt, fra delstat til delstat.
Faren min dukket opp en gang i blant
når han fant moren min,
og jeg slo aldri rot noen steder.
Vi var alltid… Mer som landstrykere.
Jeg hadde aldri venner eller noe sånt.
I hver landsby og by jeg flyttet til
ble jeg mobbet, så det spilte en stor rolle fordi det…
At jeg ble mobbet gjorde at jeg trakk meg mer tilbake.
Jeg drømte om å ha kone, barn og hus som jeg kunne forsørge.
Det har alltid vært drømmen.
Jeg har datet her og der, men for det meste…
Vi var på date, men jenta
endte alltid opp med en venn av meg eller en av mine søsken, noe sånt.
På grunn av det har jeg aldri kunnet stole på jenter.
JARAMILLO FIKK JOBB PÅ PLEIEHJEM DA HAN VAR 29 ÅR
Da jeg jobbet på pleiehjem
la alle damene der seg etter meg.
De prøvde seg på meg, de ville date meg.
Men jeg var for sjenert til å… Jeg ville bare…
Jeg klarte ikke å velge hvem jeg ville ha.
EN AV JARAMILLOS KOLLEGER VAR "MARIA", EN 45 ÅR GAMMEL SYKEPLEIER
Hun kom bort og begynte å legge an på meg.
Jeg var ikke interessert, for jeg datet jenter
som var mellom 18 og 24 år gamle, aldri eldre.
Men jeg følte meg ensom på den tiden.
Jeg hadde ingen jeg kunne kommunisere med.
Men da Maria kom inn i bildet, kunne jeg dele problemene mine.
Vi snakket, og det ene førte til det andre,
så vi begynte å kline. Og etter det begynte vi å date.
Jeg var i et forhold da jeg møtte Ruben.
Jeg hadde vært gift i 18 år,
og det var et vanskelig ekteskap.
Da Ruben ble ansatt
fikk jeg noen jeg kunne lene meg på
og en som var behagelig å snakke med.
"MARIA" VIL VÆRE ANONYM FOR Å BESKYTTE SEG SELV OG FAMILIEN
Det hele begynte da jeg var ansatt på et pleiehjem.
Han ble ansatt der.
Det var behagelig å snakke med ham.
Han var veldig hyggelig. Høflig og snill.
Jeg ble forelsket, og jeg ville ha ham.
Han var ung.
Jeg var rundt 18 år eldre.
Månedene gikk
og jeg bestemte meg for å gå fra ektemannen min og flytte inn hos Ruben.
MARIA FORLOT EKTEMANNEN OG TRE VOKSNE BARN FOR Å BO HOS JARAMILLO
Derfra gikk det veldig fint.
Han likte å gå ut og kjøpe gaver til meg.
Og det falt meg aldri inn
at han ville gjøre noe som dette.
En dag kom hun hjem til meg. Hun sto der og sa:
"Jeg har skilt meg fra ektemannen min."
"Hvorfor gjorde du det?" "Jeg vil være sammen med deg."
Jeg bare: "Ja vel."
Jeg likte henne, så jeg tenkte
at vi kunne bli sammen og se hvordan ting utviklet seg.
Det var noe jeg på en måte var ute etter,
for hun hadde en familie, noe jeg aldri hadde hatt.
Men familien var fiendtlig innstilt mot meg.
Da ble ting verre.
Foreldrene sa at jeg var for ung for henne
og at jeg måtte finne ei på min egen alder.
Da innså jeg at noe var galt.
Førsteinntrykket jeg fikk av Ruben var at han var stille og sjenert.
Hun trodde at hun var forelsket.
Hun er fortsatt ung til sinns.
Hun trodde de var ment å være sammen.
Men jeg likte ikke forholdet.
"VERONICA", MARIAS DATTER, ØNSKER OGSÅ Å VÆRE ANONYM
Familien min syntes han var ubehagelig.
De likte ham ikke,
og spesielt aldersforskjellen mellom dem.
Jeg anså deres forhold for å være
et kjæreste/sønn-forhold.
Hun stelte ham, slik man gjør med barn.
Hun kunne ikke besøke oss uten at han var med.
Han måtte være med, som et lite barn.
Han måtte alltid være med på alt, og han sa ganske sprø ting.
I 2001, da jeg fant ut at jeg var gravid med mitt første barn,
sa han til mamma at han ville
oppdra datteren min med henne.
Det er helt sykt.
Jeg tenkte: "Tuller du med meg?
Jeg bor med kjæresten min, vi vil ha barnet vårt."
Det var noe som viste hvilke vrangforestillinger han hadde.
Jeg vet at Ruben hadde gitt henne mye oppmerksomhet,
og det var det hun lengtet etter…
helt til hun kom til konklusjonen
at han var utro mot henne.
Forholdet fungerte fint i fire år.
Men da jeg kom hjem fra jobb
fant jeg ting som tilhørte andre kvinner.
Jeg sa: "Hvem har vært her?"
Han svarte: "Kvinnelige venner av meg."
Jeg mistenkte at han var utro mot meg.
Og det fortsatte bare.
Jeg var såret.
Han benektet det,
men det var da jeg følte at dette ikke ville fungere.
OKTOBER
SENT I 2003 SLO MARIA OPP OG FLYTTET FRA JARAMILLO
Jeg sa til Ruben at jeg flyttet ut. Han lurte på hvorfor.
Han sa "jeg elsker deg" og sånt.
Det var da Ruben begynte å trygle meg. "Ikke forlat meg."
Det var derfor jeg ringte datteren min og søsteren min.
Jeg følte at noe kanskje kunne gå galt.
Da mamma sa at hun ville slå opp,
ble jeg lettet og veldig glad.
"Kom, så drar vi. Pakk tingene dine, så kommer vi oss ut."
Jeg visste ikke hva som kunne skje.
Jeg og tanta mi dro til Rubens leilighet for å hente tingene hennes.
Vi gikk inn på soverommet.
Han satt i senga med en kniv i hånda.
Vi så oss rundt i rommet,
og på de tre veggene sto det: "Dø, dø, dø."
"Dø" på én vegg, "dø" på en annen og "dø" på en annen,
med hans blod.
Mamma ville ikke at vi skulle ringe politiet.
Hun sa: "La oss bare dra og la ham være i fred."
Jeg ville bare dø. Jeg kjente hjertet mitt hamre.
Jeg ville gråte, for jeg hadde knyttet mitt håp til henne.
Jeg prøvde å få kontakt med henne,
for alle følelsene kom strømmende tilbake.
Teknisk sett var jeg utro,
men jeg ville kontakte henne
for å finne en løsning på den emosjonelle konflikten og alt det.
Jeg er ikke så flink til å fange opp subtile hint og sånt.
Jeg er en person som trenger…
Om du vil ha noe, må du være direkte for at jeg skal forstå det.
Jeg forstår ikke hint og slike ting.
SELV OM MARIA HADDE SLÅTT OPP
FORTSATTE JARAMILLO Å KONTAKTE HENNE
Jeg kontaktet henne ved å skrive brev til henne.
Det foregikk over et stykke tid.
Hver gang jeg stilte et spørsmål, fikk jeg ikke svar.
Så jeg måtte prøve å kommunisere med henne
og få kontakt med henne for å få de svarene, men det gikk ikke.
Jo mer jeg prøvde å kommunisere,
desto verre gikk det, og jeg…
Jeg kom på flere spørsmål, men fikk ingen svar.
OKTOBER
FRA 2004 TIL 2005 SENDTE JARAMILLO FLERE HUNDRE BREV
Jeg hadde flere stabler med brev som han hadde lagt på bilen min.
Han skrev at han ville snakke om ting,
at han virkelig elsket meg,
og at han ikke skulle gjøre meg vondt.
Han ville bare bli sammen med meg igjen.
Det var da jeg begynte å bli bekymret.
Forfølging er en alvorlig forbrytelse
som involverer gjentatt og varig adferd som truer,
trakasserer og skaper frykt hos våre ofre
og som kan utarte til vold.
Jeg heter Hae Rim Jin
og jeg forsker på partnervold.
I jobben har jeg undersøkt mange stalking-saker.
Dette er brev Mr. Jaramillo skrev til Maria.
Brevene er et arkiv over hans stalkingadferd.
Jeg mener at hans tilfelle er veldig farlig.
Brevene ga meg god innsikt i hans tenkemåte.
Et særtrekk er at han skriver "Jeg elsker deg, forstår du ikke det?"
Men hun forstår det, hun avviser det bare.
Dette individet matcher profilen til den avviste stalkeren,
for hans eneste motivasjon for å stalke Maria
er at han ikke kan akseptere at hun har forlatt ham.
Mr. Jaramillo gjentar også at han er villig til å dø for henne,
det fornyer følelsen av
at han mener at han ikke har noe å tape.
Det er henne eller ingenting.
Sannsynligheten for at saken kan bli farlig, er relativt stor.
Dette brevet er et faresignal.
Han skriver: "Om vi ikke er sammen, gir det meg retten
til å gå etter familien din som står bak bruddet.
Men om vi er sammen, har jeg ingen rett til å angripe dem."
Han legger skylden for bruddet på familien.
Han impliserer at:
"Jeg vet at foreldrene dine er en av grunnene til bruddet,
og jeg kan gjøre dem vondt om du ikke kommer tilbake til meg."
Brevene hans viser tydelig at vold var uunngåelig.
Det ville forekomme, for han klarte ikke å gi slipp på henne.
Ruben stalket meg på jobb.
Han sto parkert på hjørnet,
jeg fikk øye på ham og begynte å løpe.
Han ga ikke opp.
I brevene skrev han at han ikke ville gi opp.
Men på det tidspunktet var jeg veldig redd.
Han fulgte etter meg uansett hvor jeg dro.
Han visste hvor foreldrene mine bodde, hvor datteren min bodde.
Det var da vi begynte å se oss over skulderen.
Han begynte å komme med brev til leiligheten min.
Han festet dem til døren.
I et av brevene sto det at om jeg ikke ga brevene til moren min,
skulle han henge nakenbilder av henne rundt i blokka.
Og det gjorde han.
Jeg ante ikke hva som ventet.
Jeg flyttet til en annen leilighet.
Jeg ville gjemme meg.
Jeg ville ikke at han skulle vite hvor jeg bodde,
for han truet med å drepe meg om hun ikke ble sammen med ham.
SELV OM MARIA OG VERONICA FLYTTET
FORTSATTE JARAMILLO MED STALKINGEN
Han stalket flere familiemedlemmer.
Han snek seg omkring på flere steder.
Han sto utenfor døren til min bror og hans kjærestes leilighet,
og hun var skrekkslagen.
Han kjørte forbi boligene til andre familiemedlemmer.
Min fetters bolig, min brors leilighet, mine besteforeldre, meg.
Alle fikk føle hvordan det er å bli stalket.
Mye sinne ble rettet mot mamma.
"Du dro gærningen inn i familien, og han vet hvor vi bor."
Jeg tror ikke hun visste hva som ville skje,
og jeg tror hun trodde at han bare ville fordufte.
I SEPTEMBER 2005 HEVDER JARAMILLO AT HAN BRØT KONTAKTEN
MED MARIA OG FAMILIEN HENNES
MEN HAN VILLE TA ET SISTE FARVEL MED MARIAS FORELDRE
Jeg ville legge henne og familien hennes bak meg,
for jeg hadde fått nok av alt det der.
Jeg gikk mot foreldrenes hus.
Jeg skulle be dem om å dra til helvete.
Jeg skulle si til foreldrene at hun ikke måtte kontakte meg.
Jeg ville ikke ha noe med henne å gjøre.
PÅ VEIEN STOPPET JARAMILLO FOR Å KJØPE FLERE TING
Jeg skulle gi henne en siste gave, for det står i Bibelen
at om folk hater deg, skal man velsigne dem og elske dem.
Så jeg dro på en kinesisk butikk og kjøpte leke-håndjern til barnebarna hennes,
og jeg hadde en leke-elektrosjokkpistol.
JARAMILLO VENTET UTENFOR MARIAS FORELDRES HUS I FLERE TIMER
Jeg begynte å be, og jeg…
Jeg sa: "Herre, jeg ber deg om å stoppe meg."
"Ikke la meg konfrontere foreldrene, for jeg kommer til å gjøre noe sinnssykt."
POLITIOPPTAK
KLOKKEN 21.24 RYKKET POLITIET UT
ETTER AT JARAMILLO HADDE ANGREPET MARIAS FORELDRE
Det som skjedde den 26. september 2005
er sluttresultatet av Rubens stalker-reise.
ASSISTERENDE STATSADVOKAT
Akkurat nå ser vi oppkjørselen
der Ruben havnet i klammeri med Marias far.
Han hadde med seg tre håndjern og industritape.
Nå filmer de elektrosjokkpistolen han etterlot seg.
Alt tyder på at vold hadde forekommet.
Jeg gikk opp til huset, ringte på.
Faren kom rundt hjørnet, og vi skremte hverandre.
Han kom mot meg, som et fall.
Jeg trodde han angrep meg,
så jeg dro frem leke-elektrosjokkpistolen og dyttet ham.
Jeg så ham ligge på bakken og at han tok seg til hjertet.
Jeg innså at det var et hjerteinfarkt.
Jeg prøvde å løfte ham, men han var for tung.
Moren kom og begynte å skrike,
så jeg slapp ham og sa at jeg ikke skulle skade henne.
Jeg prøvde å roe henne ned, men hun ville ikke.
Så jeg brukte leke-elektrosjokkpistolen.
Jeg løftet henne opp
og jeg kom på at jeg hadde leke-håndjernene,
så jeg satte et av dem på henne.
Jeg førte henne inn på do og satte henne ned.
Han satte begge i håndjern.
Han førte moren inn i huset
og gikk ut igjen for å ta seg av Marias far.
Marias mor kom seg unna,
hun løp over gata og søkte hjelp hos en nabo.
De ringte politiet, og de rykket ut nokså fort.
Han ble avbrutt, så han satte seg i bilen deres og stakk av.
Jeg ville ikke skade noen, for det er ikke…
Jeg hater når folk skader andre.
Når jeg ser tilbake på det… Det var ikke sånn jeg var.
Det er ikke sånn jeg er.
Ruben sier at han ikke hadde intensjon om å skade noen,
for han hater folk som skader andre.
Ruben prøver ikke bare å minimere egen skyld,
han vil forandre historien.
Hans vrangforestillinger er fortsatt til stede.
Elektrosjokkpistolen var ingen leke. Den forårsaket et så sterkt infarkt
at Marias far trengte kvadruppel bypass,
og dette bekrefter saken for min del.
Han nekter å ta ansvar for skadene han forårsaket familien.
JARAMILLO FLYKTET FRA ÅSTEDET FØR POLITIET KOM
MARIA OG VERONICA KOM KORT TID ETTER
Ambulanse og politi kom.
Søsteren min skrek til meg:
"Eksen din angrep mamma og pappa!"
Det var da jeg…
Jeg følte meg helt forferdelig, så skyldig,
for han gjorde dette fordi jeg ikke gikk tilbake til ham.
Jeg skammet meg sånn.
POLITIET INFORMERTE FAMILIEN OM AT JARAMILLO VAR PÅ RØMMEN
Det var så skummelt ikke å vite hvor han var.
Jeg ga barnehagen et bilde av ham,
for datteren min gikk der og jeg informerte dem om situasjonen.
Jeg var redd for at han skulle finne meg og min datter.
Jeg visste ikke om han ville drepe meg for å ta datteren min.
Jeg visste hva han kunne gjøre. Det er frykten for det ukjente.
Vi ante ikke hvor han kunne dukke opp.
En kveld han var på rømmen dro jeg til en god venn.
Jeg fikk et enormt panikkanfall.
Jeg trodde jeg skulle dø. Jeg…
Jeg trodde jeg skulle dø.
OKTOBER
JARAMILLO BLE PÅGREPET 18 DAGER ETTER OVERFALLET
PÅ GRENSEN MELLOM USA OG MEXICO
HAN BLE FØRT TILBAKE TIL SAN ANTONIO FOR Å STILLES FOR RETTEN
TIL TROSS FOR NESTEN TO ÅRS TRAKASSERING
BLE IKKE JARAMILLO SIKTET FOR STALKING AV MARIA
Jeg siktet ham kun for voldelig ran
fordi stalking er vanskeligere, for du må kunne bevise
alle elementene uten rimelig tvil.
Så du må bevise mange små øyeblikk i stedet for ett stort.
I TEXAS HAR STALKING I TREDJE GRAD
EN STRAFFERAMME PÅ OPP TIL TI ÅR
VOLDELIG RAN HAR EN STRAFFERAMME PÅ OPP TIL 99 ÅR
Voldelige ran anses for å være alvorlige forbrytelser,
og har samme strafferamme som drap,
nemlig fra fem til nittini år i fengsel, eller livstid.
Vi hadde en sterk sak med det voldelige ranet.
NØKKELBEVISENE FOR AKTOR VAR
GJENSTANDENE JARAMILLO HADDE LAGT IGJEN
Saken var merkelig fordi Ruben etterlot seg bevis på hans intensjon
på åstedet.
Han hadde en pose som han lot ligge da politiet nærmet seg.
I posen lå en lapp.
På lappen sto det hva Ruben hadde planlagt å gjøre.
Ruben skriver: "Hente penger, hente sjekk og heve den.
Elektrosjokkpistol, fire håndjern.
Finn foreldrene. Kun mamma og pappa.
Sett dem i håndjern.
Steng porten og stikk til Mexico.
Dump foreldrene i en grøft.
Dra tilbake, hent Marias datter, ta bilen samtidig,
hent Marias datters datter, ta den grønne varebilen.
Se etter Maria, få tak i Maria.
Hent Suburban-en, kjør til Mexico,
flytt inn i huset og bli boende i Mexico."
Vi snakker om fem mennesker
som Ruben skulle kidnappe
og forflytte i et ønske om kapre Marias hjerte.
Ruben hadde vrangforestillinger, men de gjorde ham ikke utilregnelig.
De gjorde ham ikke sinnssyk.
Men de gjorde ham farlig.
OKTOBER
FEBRUAR
DEN 5. FEBRUAR BLE RUBEN JARAMILLO STILT FOR RETTEN FOR VOLDELIG RAN
HAN NEKTET ALL STRAFFSKYLD
De ba tiltalte vitne.
Han var deres eneste forsvar.
Han godtok intet ansvar for det han hadde gjort.
Det virket som at han mente at forholdet til Maria var en kjærlighetshistorie.
Det var et dårlig forsvar. Bevisene vi hadde mot ham var sterke,
og til syvende og sist var det ingen tvil om
at Ruben Jaramillo var et farlig individ.
HAN BLE IKKE SIKTET FOR STALKING,
MEN JARAMILLOS ADFERD MOT MARIA STO SENTRALT I SAKEN
TINGHUS
Det voldelige ranet vi førte for retten var kulminasjonen
av stalkingen han hadde utsatt Maria for.
Selv om hun ikke var offeret i saken vi la frem,
tror jeg at juryen la vekt på hvor farlig situasjonen var.
Maria var definitivt en skadet kvinne. Emosjonelt skadet.
Hun ble mishandlet av Mr. Jaramillo.
DEN 6. FEBRUAR 2007 GIKK MARIA MED PÅ Å VITNE MOT JARAMILLO
Det var viktig at juryen fikk høre Maria,
for stalkingen var viktig i denne saken.
Om man tar Maria ut av saken, mangler man en kontekst for den tiltaltes handlinger.
Hun forklarte juryen hva han hadde utsatt henne for.
Den psykologiske og emosjonelle mishandlingen.
Det var noe som hadde traumatisert henne.
Jeg vitnet, og jeg fortalte om stalkingen.
Jeg var veldig redd for å fortelle dommeren alt som hadde skjedd,
og jeg gråt mye.
Jeg gråt uten stans.
Jeg var så redd bare fordi han var der.
GRUNNET STERKE BEVIS BLE JARAMILLO FUNNET SKYLDIG
GODT HJULPET AV MARIAS VITNESBYRD
SIKRET AKTORATET EN DOM PÅ 45 ÅRS FENGSEL
TRE MÅNEDER ETTER FØRSTE INTERVJU
GODTOK RUBEN JARAMILLO Å SVARE PÅ FLERE SPØRSMÅL
Jeg har vært i fengsel i 16 år, nesten 17.
Jeg har hatt god tid til å tenke på hvordan jeg tenkte feil
og så videre.
Jeg tror at hvem som helst kan bli en stalker
under riktige omstendigheter.
Jeg mistet grepet på virkeligheten og henga meg til fantasier.
Jeg håpet vel, på et vis,
at jeg kunne få tilbake den følelsen av at jeg var ønsket.
Om jeg løp etter ville jeg få oppmerksomheten hennes
og hun ville se meg som et menneske.
"Det er en person som bryr seg om meg."
Jeg håpet hun ville se det,
at jeg var villig til å gjøre alt for henne.
Jeg angrer på det jeg gjorde mot Maria og hennes familie,
for det skulle aldri ha skjedd.
Jeg skulle vært en mann og bare gått min vei.
Å legge alle sine følelser i én person er som å spille russisk rulett.
Om man er sammen med personen i 30 år,
da kan jeg forstå det, men når man møter noen
og er sammen i fem år…
Jeg skulle ikke vært 100 prosent med henne.
Uansett hvor mange ganger hun var utro
eller jeg var utro, skulle jeg sett tegnene.
Men man kan ikke rette opp i fortiden.
Man må bare gå videre og prøve å forbedre seg
og håpe at situasjonen ikke oppstår med andre
eller noe annet, og at jeg kan styre meg selv mentalt.
Og…
Man må se på skuffelser som læring,
ikke som tragedier.
JARAMILLOS FENGSELSDOM GÅR UT I 2050
DA ER HAN 79 ÅR
MEN JARAMILLO KAN SØKE OM PRØVELØSLATELSE I 2028
Jeg tenker på at han kan slippe ut, og jeg vil bare forsvinne.
Jeg vil ikke at han skal finne meg.
Jeg lever fortsatt med påkjenningen av dette.
Jeg får angstanfall hver uke.
Jeg bli veldig sint av å måtte forholde meg til dette,
av at barna og ektemannen min må forholde seg til det.
Det er frustrerende, det er pinefullt.
Og besteforeldrene mine må også leve med det.
Det vil vare livet ut.
Alle frykter at han vil bli prøveløslatt.
Selv er jeg veldig redd.
Vi skriver brev og ber kriminalomsorgen om ikke å løslate ham,
for jeg tror han vil komme for å gjøre slutt på meg.
Han sa at han skulle skade mennesker jeg elsker,
så vi må bare leve i frykt.
Jeg tror han vil fortsette å oppsøke meg.
Tekst: Kjetil Almås