16.52
Mielestäni kuka tahansa voi olla vainooja -
oikeissa olosuhteissa.
En ole ihminen, joka tekee sellaista.
VAINOAMISTAPAUKSIA ON YLI KOLME MILJOONAA -
YHDYSVALLOISSA JOKA VUOSI.
Tunsin olevani kuin unessa.
Kuin unissakävelijä.
Halusin olla osa jotain.
Menetin itsehillintäni.
Se sai minut näyttämään vihani ja toteuttamaan fantasiani.
40 % VAANIMISTAPAUKSISTA KÄRJISTYY VÄKIVALLAKSI.
TÄMÄ ON VANGIN #01420621 TARINA.
Hän seurasi minua kaikkialle.
Hän uhkasi hyökätä jonkun minulle rakkaan ihmisen kimppuun.
Tällaista tekevä ihminen on psykopaatti.
NETFLIX-SARJA
Olen mieluummin murhaaja kuin vaanija.
Kaipasin sitä intensiteettiä, että hän tunsi kun häntä tarkkaillaan.
Kuka vain voi olla vainoaja.
Se on pelottelupuhetta.
Olen edelleen niin hullu.
VAINOTTU PERHE
PAUL ELIZONDO TOWER
SAN ANTONIO, TEXAS
Tällaista tapausta ei ole tullut vastaan aiemmin.
Se oli pelottava vainoamistapaus.
Jos miettii pieniä tapahtumia, joista vainoaminen muodostuu,
ne eivät vaikuta vaarallisilta tai edes rikollisilta.
Mutta kun ne yhdistää,
se aiheuttaa pelkoa,
ja nuo tapahtumat voivat usein johtaa -
väkivaltaisiin tekoihin.
1
MARK W. STILES -VANKILA BEAUMONT, TEXAS
Nimeni on Ruben Antonio Jaramillo.
RUBEN JARAMILLO SAI HELMIKUUSSA 2007 -
45 VUODEN VANKILATUOMION
Minua syytettiin kai entisen...
entisen tyttöystäväni vainoamisesta.
Elämäni oli kaoottista siihen aikaan.
Siinä oli paljon sekasortoa.
Siksi minulle kävi näin.
VANKILATUOMIO PÄÄTTI LÄHES KAHDEN VUODEN VAINOAMISEN.
Kasvatukseni oli tosi hajanaista.
Me muutimme osavaltiosta toiseen.
Isäni ilmestyi kuvioihin hetkeksi silloin tällöin.
Aina kun hän löysi äitini.
En koskaan juurtunut minnekään.
Me olimme pikemminkin kulkureita.
Minulla ei ollut ystäviä tai mitään sellaista.
Minua kiusattiin jokaisessa kaupungissa,
johon muutin. Sillä oli iso rooli, koska...
Kiusaaminen sai minut sulkeutumaan kuoreeni.
Haaveeni oli saada vaimo, lapsia ja koti -
ja huolehtia heistä.
Se on aina ollut unelmani.
Olen seurustellut silloin tällöin, mutta useimmiten...
Tapailin tyttöä , mutta tyttö -
lähti lopulta ystäväni -
tai veljeni matkaan tai jotain.
Minun on aina ollut vaikea luottaa naisiin sen takia.
29-VUOTIAANA JARAMILLO ALKOI TYÖSKENNELLÄ VANHAINKODISSA.
MORNINGSIDE MANOR
Vanhainkodissa -
työpaikan kaikki tytöt jahtasivat minua.
He yrittivät päästä treffeille kanssani,
mutta olin liian ujo.
En osannut valita, kenen kanssa halusin olla.
YKSI JARAMILLON TYÖKAVERI OLI 45-VUOTIAS HOITAJA, "MARIA".
MORNINGSIDE MANOR VANHAINKOTI
Hän tuli luokseni ja alkoi tehdä itseään tykö.
En ollut kiinnostunut, koska tapailin enimmäkseen -
18- 24-vuotiaita tyttöjä.
Mutta tunsin silloin itseni yksinäiseksi.
Minulla ei ollut ketään, kenen kanssa jutella.
Sitten Maria tuli kuvioihin, ja pystyin kertomaan hänelle ongelmistani.
Me juttelimme, asiat johtivat toisiin -
ja me aloimme muhinoida.
Siitä se alkoi. Me aloimme seurustella.
Olin parisuhteessa, kun tapasin Rubenin.
Olin naimisissa 18 vuotta,
ja avioliitto oli rankka.
Kun Ruben astui kuvioihin,
hän oli minulle tuki ja turva -
ja hänen kanssaa oli mukava puhua.
"MARIA" PYYSI SALAAMAAN HENKILÖLLISYYTENSÄ -
SUOJELLAKSEEN ITSEÄÄN JA PERHETTÄÄN.
Kaikki alkoi, kun olin töissä vanhainkodissa,
johon hänet palkattiin.
Hänen kanssaan oli mukava puhua.
Hän oli tosi mukava, lempeä ja herttainen.
Olin rakastunut ja himoitsin häntä.
Hän oli nuori.
Olin varmaan 18 vuotta vanhempi.
Kuukaudet kuluivat,
ja päätin jättää mieheni ja muutin yhteen Rubenin kanssa.
HEINÄKUU 2001
MARIA JÄTTI MIEHENSÄ JA KOLME AIKUISTA LASTAAN.
Siitä eteenpäin kaikki sujui tosi kivasti.
Hän tykkäsi käydä ulkona ja ostella minulle lahjoja.
Mieleeni ei juolahtanut,
että hän tekisi jotain tällaista.
Hän ilmestyi ovelleni yhtenä päivänä ja sanoi:
"Tässä on eropapereita. Erosin miehestäni. "
Kysyin miksi. Hän sanoi: "Haluan olla sinun kanssasi."
Sanoin, että selvä.
Pidin hänestä ja ajattelin,
että voisimme olla yhdessä ja katsoa miten homma toimii.
Etsin jotain sellaista,
koska hänellä oli perhe, eikä minulla ollut lapsena.
Mutta perhe suhtautui minuun vihamielisesti.
Silloin tilanne muuttui.
Hänen vanhempansa sanoivat, että olin liian nuori hänelle -
ja minun piti etsiä ikäiseni nainen.
Silloin tiesin että jotain oli tekeillä.
Ensivaikutelmani Rubenista oli, että hän oli hiljainen ja ujo.
Maria luuli olevansa rakastunut.
Hän oli nuori mieleltään.
Hän luuli, että he ovat luodut toisilleen.
Minä en pitänyt suhteesta.
MYÖS "VERONICA" PYYSI SALAAMAAN HENKILÖLLISYYTENSÄ.
Perheeni piti häntä karmivana.
He eivät pitäneet hänestä,
varsinkaan hänen ja äitini ikäerosta.
Minä näin heidän suhteensa niin,
että Ruben oli hänelle poikaystävä ja poika.
Maria huolehti hänestä kuin lapsesta.
Hän ei voinut tulla edes kylään perheemme luokse ilman Rubenia.
Rubenin piti tulla mukaan kuin pieni lapsi.
Hänen täytyi olla aina mukana.
Hän sanoi hulluja juttuja.
Vuonna 2001 sain tietää, että odotin ensimmäistä lastani.
Ruben kertoi äidilleni, että hän halusi -
kasvattaa tyttäreni äitini kanssa.
Se oli hullua.
Ajattelin: "Oletko tosissasi?
Asun poikaystäväni kanssa. Miksi emme haluaisi lasta?"
Tämä osoitti, kuinka harhainen hän oli.
Ruben oli antanut hänelle paljon huomiota.
Äiti taisi haluta sitä,
kunnes hän lopulta teki johtopäätöksen,
että Ruben petti häntä.
Suhde oli hyvä noin neljän vuoden ajan,
mutta kun tulin töistä kotiin,
näin naisen tavaroita.
Kysyin: "Kuka täällä oli?"
Hän vastasi: "Naispuoliset ystäväni."
Epäilin, että hän petti minua.
Se jatkui ja jatkui.
Olin loukkaantunut.
Hän kiisti asian,
mutta minusta alkoi tuntua, että suhde ei toimi.
LOKAKUU 2003
LOPPUVUODESTA 2003 MARIA PÄÄTTI LOPETTAA SUHTEEN -
JA LÄHTEÄ PARISKUNNAN YHTEISESTÄ ASUNNOSTA.
Sanoin Rubenille että lähden, ja hän kysyi miksi.
Hän sanoi että hän rakasti minua.
Ruben rukoili minua.
"Älä lähde."
Soitin tyttärelleni ja siskolleni.
Minusta tuntui, että jokin menisi vikaan.
Kun äiti sanoi että halusi lähteä,
olin tosi helpottunut ja iloinen.
"Haetaan tavarasi ja häivytään täältä."
En tiennyt, mitä voisi tapahtua.
Menin tätini kanssa asunnolle hakemaan äitini tavaroita.
Me menimme makuuhuoneeseen,
ja Ruben oli sängyllä veitsi kädessä.
Me katselimme ympärillemme,
ja kolmella seinällä luki: "Kuole."
Kolmella seinällä luki "kuole".
Rubenin verellä.
Äiti ei halunnut, että me soitamme poliisit.
Hän sanoi: "Lähdetään ja jätetään hänet rauhaan."
Halusin kuolla siihen paikkaan. Sydämeni hakkasi.
Halusin itkeä, koska olin pannut toivoni häneen.
Yritin ottaa yhteyttä häneen ja muuta,
koska tunteet palasivat.
Voi sanoa että petin häntä,
mutta halusin ottaa yhteyttä häneen -
ja yrittää ratkaista tunteiden ristiriidan.
Minä en harrasta hienovaraisia vihjeitä.
Olen pikemminkin ihminen...
Minulle pitää sanoa suoraan mitä haluaa, jotta minä ymmärrän.
En ymmärrä vihjeitä.
VAIKKA MARIA OLI PÄÄTTÄNYT SUHTEEN,
JARAMILLO JATKOI YHTEYDENPITOA.
Yritin ottaa yhteyttä häneen kirjoittamalla kirjeitä.
Sitä tapahtui jonkin aikaa.
Kysymyksiini ei koskaan vastattu.
Minun täytyi yrittää kommunikoida hänen kanssaan,
jotta saisin vastaukset, mutta en onnistunut.
Mitä enemmän yritin kommunikoida,
sitä enemmän epäonnistuin -
ja keksin lisää kysymyksiä, joihin en saanut vastausta.
LOKAKUU 2003
VUOSINA 2004 JA 2005 JARAMILLO LÄHETTI MARIALLE SATOJA KIRJEITÄ.
Minulla oli kasapäin kirjeitä, jotka hän jätti autolleni.
Kirjeissä luki, että hän halusi puhua asioista -
ja että hän rakasti minua.
Hän ei satuttaisi minua.
Hän halusi vain palata yhteen.
Kaikki tuo sai minut huolestumaan.
Vainoamista pidetään vakavana rikoksena.
Siihen liittyy toistuvaa käytöstä, jolla tekijä uhkailee -
ahdistelee ja pelottelee uhrejamme.
Se voi muuttua väkivaltaiseksi.
Olen tohtori Hae Rim Jin -
ja tutkin lähisuhdeväkivaltaa.
Tutkin tapauksia,
jotka keskittyvät vainoamiseen.
Herra Jaramillo kirjoitti nämä kirjeet Marialle.
Ne ovat todisteita hänen vainoavasta käytöksestään.
Mielestäni hänen tapauksensa on hyvin vaarallinen.
Sain kirjeistä paljon tietoa hänen ajattelutavastaan.
Esimerkiksi hän sanoo jatkuvasti: "Rakastan sinua.
Miksi et ymmärrä sitä?"
Maria ymmärtää sen, mutta ei halua sitä.
Tämä ihminen sopii torjutun vainoajan profiiliin,
koska hänen ainoa motivaationsa vainota Mariaa on,
että hän ei voi hyväksyä, että Maria jätti hänet.
Herra Jaramillo sanoo usein, että on valmis kuolemaan Marian takia.
Se toistaa tunnetta,
että hänellä ei ole mitään menetettävää.
Hän haluaa Marian tai ei mitään.
On hyvin todennäköistä, että tapaus muuttuu vaaralliseksi.
Tämä kirje on varoitusmerkki.
Hän sanoo: "Jos me emme ole yhdessä,
voin hyökätä perheesi kimppuun.
Jos me olemme yhdessä, en voi hyökätä heidän kimppuunsa."
Ensin hän syyttää Marian perhettä parin erosta.
Hän vihjaa Marialle:
"Tiedän että vanhempasi olivat yksi syy eroomme.
Minulla on keinot satuttaa heitä, jos et palaa luokseni."
Hänen kirjeensä osoittavat, että väkivalta oli väistämätöntä.
Se tulisi tapahtumaan, koska hän ei voinut päästää irti.
ELOKUU 2005
Ruben vainosi minua työpaikoillani.
Hän pysäköi kadunkulmaan,
jotta huomaisin hänet ja lähtisin juoksemaan pakoon.
Hän ei luovuttanut.
Hän sanoi kirjeissään, ettei aio luovuttaa.
Olin siinä vaiheessa tosi peloissani.
Hän seurasi minua kaikkialle.
Hän tiesi, missä vanhempani ja tyttäreni asuivat.
Me aloimme tarkkailla selustaamme.
Hän alkoi toimittaa kirjeitä asunnolleni -
ja teipata niitä oveen.
Yhdessä kirjeessä luki, että jos en anna kirjeitä äidilleni,
hän kiinnittää alastonkuvia äidistä asuintaloni ympärille.
Ja hän teki niin.
En tiennyt, mitä tapahtuisi seuraavaksi.
Muutin toiseen asuntoon.
Halusin piiloutua.
En halunnut että hän tietää, missä asun koska hän -
uhkasi tappaa minut, jos äiti ei lähde hänen mukaansa.
VAIKKA MARIA JA VERONICA MUUTTIVAT UUTEEN KOTIIN,
JARAMILLO JATKOI VAINOAMISTAAN.
Hän vainosi useita perheemme jäseniä.
Hän vaani eri paikoissa.
Hän tuli veljeni ja tämän tyttöystävän asunnon ovelle,
ja tyttöystävä oli kauhuissaan.
Hän ajoi muiden perheenjäsenten kotien ohi.
Serkkuni, veljeni, isovanhempieni, minun.
Kaikki saivat osansa vainoamisesta.
Äiti sai paljon vihaa osakseen.
"Toit sen hullun perheeseen, ja hän tietää missä asumme."
Äiti ei tiennyt, mitä tapahtuisi seuraavaksi.
Hän varmaan ajatteli, että Ruben katoaisi.
SYYSKUU 2005
SYYSKUUSSA 2005 JARAMILLO VÄITTI, ETTÄ OLI PÄÄTTÄNYT KATKAISTA -
YHTEYDET MARIAN PERHEESEEN,
MUTTA HÄN HALUSI HYVÄSTELLÄ MARIAN VANHEMMAT.
Olin jo päättänyt jättää hänet ja hänen perheensä taakseni,
koska olin saanut tarpeekseni.
Kävelin kohti vanhempien taloa.
Aioin käskeä heitä painumaan helvettiin.
Aioin sanoa, että kieltävät Mariaa ottamasta yhteyttä.
En halunnut olla tekemisissä hänen kanssaan.
MATKALLA JARAMILLO PYSÄHTYI TEKEMÄÄN OSTOKSIA.
Aioin antaa viimeisen lahjan, koska Raamatussa sanotaan:
"Siunaa tai rakasta niitä, jotka vihaavat sinua."
Menin halpatavarakauppaan -
ja ostin lelukäsiraudat lapsenlapsille.
Ja minulla oli leluetälamautin.
JARAMILLO ODOTTI TUNTIKAUSIA MARIAN VANHEMPIEN KODIN EDESSÄ.
Aloin rukoilla.
"Pysäytä minut, Jumala.
Estä minua menemästä sisälle kohtaamaan vanhempia -
koska minusta tuntuu, että teen jotain hullua."
POLIISIN VIDEOKUVAA
21.24 POLIISI VASTASI HÄLYTYKSEEN,
ETTÄ JARAMILLO OLI HYÖKÄNNYT MARIAN VANHEMPIEN KIMPPUUN.
Tapahtumat 26. syyskuuta 2005 -
olivat Rubenin vainoamisen lopputulos.
EMILY ANGULO APULAISPIIRISYYTTÄJÄ
Tämä on pihatie,
jossa Ruben kovisteli Marian isää.
Hän toi kolmet käsiraudat.
Ja ilmastointiteippiä.
Poliisi kuvaa etälamautinta, jonka Ruben jätti paikalle.
Nämä kaikki ovat merkkejä väkivaltaisesta yhteenotosta.
Menin talolle ja soitin ovikelloa.
Hänen isänsä tuli nurkan takaa, ja me säikähdimme toisiamme.
Hän kaatui minua päin.
Luulin, että hän hyökkäsi,
joten vedin etälamauttimen esiin ja tönäisin häntä.
Hän makasi maassa ja puristi rintaansa.
Tajusin, että hän sai sydänkohtauksen.
En pystynyt nostamaan häntä ylös.
Äiti tuli nurkan takaa ja kirkaisi.
Pudotin isän ja sanoin: "En tullut satuttamaan teitä."
Hän ei rauhoittunut,
joten tainnutin hänet lamauttimella.
Nostin hänet ylös -
ja minulla oli lelulamautin... Lelukäsiraudat, tarkoitan.
Panin yhdet lelukäsiraudat hänelle.
Talutin hänet vessaan istumaan.
Hän pani molemmat käsirautoihin -
ja vei äidin sisälle taloon.
Hän palasi ulos Marian isän luokse.
Marian äiti pääsi pakenemaan -
ja juoksi naapuriin pyytämään apua.
Naapuri soitti hätänumeroon, ja poliisi tuli aika nopeasti.
Rubenia häirittiin, joten hän nousi autoon ja pakeni.
En aikonut satuttaa ketään. En tykkää kun ihmisiä satutetaan.
En ole ihminen, joka tekee sellaista.
Ruben väittää, ettei aikonut satuttaa ketään,
koska vihaa toisia satuttavia.
Ruben ei vain yritä minimoida syyllisyyttään -
vaan muuttaa kertomusta.
Hänen harhansa ovat aika vahvat.
Etälamautin ei ollut lelu.
Se aiheutti sydänkohtauksen,
ja Marian isälle tehtiin nelinkertainen ohitusleikkaus.
Tämä vahvistaa sen.
Hän ei ota vastuuta -
aiheuttamistaan vahingoista.
JARAMILLO PAKENI PAIKALTA ENNEN POLIISIN SAAPUMISTA.
MARIA JA VERONICA SAAPUIVAT HETKEÄ MYÖHEMMIN.
Ambulanssi ja poliisi olivat paikalla.
Siskoni huusi minulle:
"Exäsi hyökkäsi äidin ja isän kimppuun!"
Minusta tuntui,
että olin paha ihminen ja että se oli minun vikani.
Ruben teki sen, koska en palannut hänen luokseen.
Minua hävetti kovasti.
POLIISI ILMOITTI PERHEELLE, ETTÄ JARAMILLO OLI KARKUMATKALLA.
Pelottavinta oli, että en tiennyt missä hän oli.
Vein hänen kuvansa päiväkotiin,
koska tyttäreni oli päiväkodissa ja halusin heidän tietävän tilanteen.
Pelkäsin, että hän löytää minut ja tyttäreni.
En tiennyt, aikoiko hän tappaa minut.
En tiennyt, mitä hän tekee.
Pelkäsin tuntematonta.
Emme tienneet, mihin hän ilmestyy.
Yhtenä iltana pakomatkan aikana menin parhaan ystäväni luokse -
ja sain pahan paniikkikohtauksen.
Luulin että kuolen.
Luulin että oli kuolemaisillani.
SYYSKUU 2005
LOKAKUU 2005
18 PÄIVÄÄ HYÖKKÄYKSEN JÄLKEEN JARAMILLO PIDÄTETTIIN -
USAN JA MEKSIKON RAJALLA.
HÄNET TUOTIIN SAN ANTONIOON VASTAAMAAN SYYTTEISIIN.
VAIKKA MARIA SAI KÄRSIÄ MELKEIN KAKSI VUOTTA,
JARAMILLO EI SAANUT SYYTETTÄ HÄNEN VAINOAMISESTAAN.
Päätin nostaa syytteen vain törkeästä ryöstöstä.
Vainoaminen on vaikeampi syytekohta, koska sen kaikki osat -
pitää todistaa ilman järkevää epäilyä.
Täytyy todistaa monia pieniä hetkiä -
eikä yhtä suurta hetkeä.
MAKSIMITUOMIO VAINOAMISESTA -
ON TEXASISSA 10 VUOTTA.
MAKSIMITUOMIO TÖRKEÄSTÄ RYÖSTÖSTÄ ON 99 VUOTTA.
Törkeä ryöstö on ensimmäisen asteen vakava rikos,
jonka rangaistusasteikko on -
viidestä vuodesta elinkautiseen.
Meillä oli vahva näyttö -
törkeästä ryöstöstä.
SYYTTÄJÄN AVAINTODISTE -
OLIVAT JARAMILLON PIHATIELLE JÄTTÄMÄT ESINEET.
Tämä tapaus oli outo, koska Ruben jätti meille todisteet -
aikeistaan rikospaikalle.
Häneltä jäi reppu, kun poliisi lähestyi rikospaikkaa.
Repun sisällä oli viesti,
jossa Ruben kertoi, mitä aikoi tehdä.
Ruben kirjoitti: "Hae rahaa ja muuta sekki käteiseksi.
Etälamautin, neljät käsiraudat.
Etsi vanhemmat. Vain äiti ja isä.
Pane heidät rautoihin.
Lukitse portit j a aja kohti Meksikoa.
Heitä vanhemmat ojaan.
Palaa hakemaan Marian tytär ja hänen autonsa.
Hae Marian tyttärentytär ja vie hänet vihreään pakettiautoon.
Etsi Maria ja ota hänet kiinni.
Aja Suburban Meksikoon.
Muuta taloon asumaan ja elä loppuelämäsi Meksikossa."
Kyse on viidestä ihmisestä,
jotka Ruben aikoi siepata -
ja viedä muualle valloittaakseen Marian sydämen.
Ruben kärsi harhoista.
Se ei tehnyt hänestä syyntakeetonta tai hullua,
mutta hän oli vaarallinen.
LOKAKUU 2005
HELMIKUU 2007
JARAMILLON OIKEUDENKÄYNTI TÖRKEÄSTÄ RYÖSTÖSTÄ ALKOI 5.2.2007.
HÄN VASTASI "SYYTÖN" KAIKKIIN SYYTEKOHTIIN.
Puolustus kutsui vastaajan aitioon.
Muuta puolustusta heillä ei ollut.
Hän ei näyttänyt kantavan vastuuta käytöksestään.
Hän ei näyttänyt uskovan, että hänen suhteensa Mariaan -
oli muuta kuin rakkaustarina.
Se ei ollut hyvä puolustus. Meillä oli vahvat todisteet.
Taisi olla kiistaton tosiasia,
että Ruben Jaramillo oli vaarallinen.
VAIKKA JARAMILLOA EI SYYTETTY VAINOAMISESTA,
RIKOKSET MARIAA KOHTAAN OLIVAT KESKEISIÄ SYYTTÄJÄN JUTUSSA.
OIKEUSTALO
Törkeä ryöstö, josta me häntä syytimme,
oli Marian vainoamisen kulminaatiopiste.
Vaikka Maria ei ollut juttumme lopullinen uhri,
valamiehistö otti aivan oikein huomioon -
tilanteen vaarallisuuden.
Maria oli loukattu nainen. Loukattu tunnetasolla.
Hän kärsi kaltoinkohtelua herra Jaramillon taholta.
6.2.2007 MARIA LUPAUTUI TODISTAMAAN JARAMILLOA VASTAAN.
Oli tärkeää, että valamiehistö kuuli Mariaa,
koska vainoaminen oli keskeinen asia tässä jutussa.
Jos Marian poistaa yhtälöstä,
vastaajan teoille ei ole juuri asiayhteyttä.
Maria selitti valamiehistölle kärsimänsä kaltoinkohtelun.
Psykologisen ja emotionaalisen väkivallan.
Sellainen jättää arven. Se jätti arven Mariaan.
Kerroin vainoamisesta todistajanaitiossa.
Minua pelotti kertoa tuomarille kaikki mitä oli tapahtunut -
ja minä vain itkin.
Itkin taukoamatta.
Pelkäsin kun hän oli paikalla.
JARAMILLO TODETTIIN SYYLLISEKSI RASKAUTTAVIEN TODISTEIDEN NOJALLA.
MARIAN TODISTAJANLAUSUNTO VAINOAMISTESTAAN -
AUTTOI SYYTTÄJÄÄ SAAMAAN 45 VUODEN VANKILATUOMION.
KOLME KUUKAUTTA HAASTATTELUNSA JÄLKEEN -
RUBEN JARAMILLO SUOSTUI VASTAAMAAN LISÄKYSYMYKSIIN.
Olen ollut vankilassa 16, melkein 17 vuotta.
Minulla on paljon aikaa miettiä, mitä vikaa ajattelussani oli -
ja niin poispäin.
Mielestäni kuka tahansa voi olla vainoaja -
oikeissa olosuhteissa.
Menetin kai todellisuudentajuni ja aloin elää haavemaailmassa.
Toivoin, että saisin takaisin -
tunteen siitä että olen haluttu.
Jahtaamalla häntä saisin hänen huomionsa -
ja hän näkisi minut taas ihmisenä ja ajattelisi:
"Tämä ihminen välittää minusta."
Toivoin, että hän näkisi sen.
Olin valmis tekemään mitä ikinä hän halusi.
Kadun sitä, mitä tein Marialle ja hänen perheelleen,
koska sen ei olisi pitänyt tapahtua.
Minun olisi pitänyt olla kypsempi ja jättää hänet rauhaan.
Kun panee tunteensa täysin yhteen ihmiseen,
se on venäläistä rulettia.
Ymmärrän kyllä, jos viettää sen ihmisen kanssa 20-30 vuotta,
mutta jos tapaa ihmisen niin kuin minä tapasin -
ja olin yhdessä viisi vuotta,
ei olisi omistautua hänelle täysin.
Vaikka hän petti minua monta kertaa -
ja minä petin häntä, minun olisi pitänyt tunnistaa merkit.
Mutta menneisyyttä ei voi korjata.
Jatkan elämääni, yritän korjata itseni -
ja toivon että tällaista ei tapahdu kenellekään muulle.
Ja toivon, että voin hallita itseni paremmin henkisesti.
Ja...
Toivon, että näen pettymykset ponnahduslautana -
enkä tragediana.
JARAMILLON 45 VUODEN MAKSIMITUOMIO PÄÄTTYY VUONNA 2050.
HÄN ON SILLOIN 79-VUOTIAS.
JARAMILLO VOI HAKEA EHDONALAISEEN VUONNA 2028.
Mietin hänen vapautumistaan ja haluan kadota.
Ettei hän löydä minua.
Kärsin yhä tämän seurauksista.
Kärsin paniikkikohtauksista viikoittain.
Minua suututtaa, että minun pitää kestää tätä,
lasteni pitää kestää tätä ja mieheni pitää kestää tätä.
Se on turhauttavaa ja kiduttavaa.
Ja isovanhempienikin pitää kestää tätä.
Tämä ei lopu koskaan.
Kaikki pelkäävät, että hän pääsee ehdonalaiseen.
Minäkin pelkään sitä.
Me kirjoitamme kirjeitä, jotta hän ei pääsisi vapaaksi,
koska minusta tuntuu, että hän tulee tappamaan minut.
Hän uhkasi satuttaa ihmisiä, joita rakastan,
joten meidän täytyy elää pelossa.
Uskon, että hän jatkaa etsimistäni.
Tekstitys: Juha Arola