Mám pocit, že stalkerem může být každý…
za určitých okolností.
Když se zamyslím nad tím, co se stalo, tak vím, že takový nejsem.
KAŽDÝ ROK JSOU VE SPOJENÝCH STÁTECH PŘES TŘI MILIONY PŘÍPADŮ STALKINGU
Cítil jsem se jako ve snu.
Jako bych byl náměsíčný.
Chtěl jsem být něčeho součástí.
Přestal jsem se ovládat.
Podlehl jsem svému vzteku a fantazii.
40 % PŘÍPADŮ STALKINGU PŘEROSTE V NÁSILÍ
TOTO JE PŘÍBĚH VĚZNĚ #01420621
Kamkoli jsem šla, tam mě sledoval.
Řekl, že ublíží někomu, na kom mi záleží.
Lidé, kteří jsou něčeho takového schopní, jsou psychopati.
SERIÁL NETFLIX
Radši bych byl považován za vraha než za stalkera.
Chtěla jsem, aby se cítila sledovaná.
Kdokoli může být stalker.
Jsou to strašácké řeči.
Už nejsem tak šílený…
S takovým případem jsem se ještě nesetkala.
Byl to velmi děsivý případ stalkingu.
Když se podíváte na malé incidenty, které tvoří stalking,
nezdají se být nebezpečné nebo dokonce trestné.
Ale když se na ně podíváte dohromady…
ASISTENTKA PROKURÁTORA
…vzbuzují v někom strach
a bohužel často mohou vyústit
v něco velmi násilného.
Jmenuji se Ruben Antonio Jaramillo.
V ÚNORU 2007 BYL RUBEN JARAMILLO ODSOUZEN KE 45 ROKŮM VĚZENÍ
Dobře. Byl jsem obviněn ze stalkování mojí bývalé…
Tehdy to byla moje bývalá přítelkyně nebo přítelkyně.
Bylo to tehdy tak zmatené.
Měl jsem tehdy v životě takový zmatek.
Kvůli tomu jsem do toho všeho spadl.
JARAMILLOVO UVĚZNĚNÍ UKONČILO TÉMĚŘ DVA ROKY TRVAJÍCÍ STALKING
Moje výchova byla velmi sporadická.
Pořád jsme se stěhovali z jednoho státu do druhého.
Můj táta se občas na chvíli ukázal,
když se mu podařilo najít mámu.
Nikdy jsem se nikde necítil doma.
Vždycky jsme byli takoví tuláci.
Nikdy jsem neměl kamarády nebo něco takového.
V každém městě, kam jsme se přestěhovali,
mě vždycky šikanovali, takže to hrálo velkou roli,
protože…
Když mě takhle šikanovali, tak jsem se víc uzavřel do sebe.
Mým snem bylo mít ženu, děti a dům
a postarat se o ně.
To byl vždycky můj sen.
Občas jsem s někým chodil, ale většinou…
S někým jsem chodil, ale ona mě opustila
kvůli mému kamarádovi
nebo sourozenci nebo něco takového.
Takže jsem kvůli tomu měl problémy ženám důvěřovat.
VE SVÝCH 29 LETECH ZAČAL JARAMILLO PRACOVAT
V PEČOVATELSKÉM DOMĚ V SAN ANTONIU V TEXASU
SÍDLO MORNINGSIDE
Když jsem pracoval v pečovatelském domě, všechny dívky o mně usilovaly.
Chtěly se mnou něco mít, chtěly se mnou chodit.
A já jsem byl příliš nesmělý…
Jak to říct? Vybrat si, se kterou být.
JEDNOU Z JARAMILLOVÝCH KOLEGYŇ BYLA 45LETÁ SESTRA MARIA
Přišla za mnou a začala se mi vnucovat.
Neměl jsem zájem, protože většina dívek, se kterými jsem chodil,
měla 18 až 24, ne víc než 24 let.
Ale tehdy jsem se cítil osamělý.
Neměl jsem nikoho, s kým bych si povídal.
Když jsem poznal Marii, mohl jsem s ní mluvit o svých problémech.
Začali jsme se spolu bavit a než jsem se nadál,
začali jsme se líbat.
A tehdy jsme spolu začali chodit.
Když jsem potkala Rubena, byla jsem ve vztahu.
Byla jsem 18 let vdaná,
bylo to náročné manželství.
Když se objevil Ruben,
měla jsem někoho, kdo byl mojí oporou,
mohla jsem si s ním povídat.
MARIA SI VYŽÁDALA, ABY BYLA JEJÍ TOTOŽNOST SKRYTA, ABY OCHRÁNILA SEBE A SVOU RODINU
Všechno to začalo, když jsem pracovala v pečovatelském domě.
A on byl přijat.
Dobře se mi s ním povídalo.
Byl velmi hodný a milý.
Byla jsem zamilovaná, toužila jsem po něm.
Byl mladý.
Byla jsem asi o 18 let starší.
Čas plynul
a já jsem se rozhodla opustit manžela a přestěhovala jsem se k Rubenovi.
ČERVENEC 2001
MARIA OPUSTILA MANŽELA A TŘI DOSPĚLÉ DĚTI A ŠLA ŽÍT S JARAMILLEM.
To bylo hezké období.
Rád chodil ven a kupoval mi dárky,
nikdy mě nenapadlo,
že by udělal něco takového.
Jednoho dne se objevila u mých dveří. Stála tam a řekla mi:
„Tady jsou rozvodové papíry. Rozvedla jsem se s manželem.“
A já na to: „Proč jsi to udělala?“ A ona řekla: „Protože chci být s tebou.“
A já na to: „Dobře.“
Líbila se mi a všechno, tak jsem si řekl,
že bychom spolu mohli být, že uvidíme, co z toho vznikne.
Líbilo se mi to, protože měla rodinu, kterou jsem já neměl, když jsem vyrůstal.
Když jsem poznal její rodinou, byli trochu nepřátelští.
Tehdy se to nějak otočilo.
Její rodiče mi říkali, že jsem pro ni příliš mladý,
že bych si měl najít někoho stejně starého.
Tehdy jsem věděl, že je něco špatně.
Můj první dojem z Rubena byl, že je tichý a nesmělý.
Myslela si, že je do něj zamilovaná.
Má velmi mladé smýšlení.
VERONICA, MARIINA DCERA
Asi si myslela, že si jsou souzení.
Ale nelíbil se mi jejich vztah.
MARIINA DCERA VERONICA SI TAKÉ VYŽÁDALA, ABY BYLA JEJÍ TOTOŽNOST SKRYTA.
Mojí rodině připadal divný.
Neměli ho rádi.
Hlavně ten věkový rozdíl mezi ním a mámou.
Vnímala jsem ho
jako jejího přítele a zároveň syna.
Pořád se o něj starala, jako by to bylo dítě.
Nemohla bez něj ani přijet na návštěvu.
Musel s ní být jako malé dítě.
Vždycky u všeho musel být,
říkal šílené věci.
Když jsem byla v roce 2001 poprvé těhotná,
řekl mojí mámě,
že s ní chce vychovat moji dceru.
Což je šílené.
Říkala jsem si: „Dělá si srandu?
S mým přítelem spolu žijeme, proč bychom nechtěli naše dítě?“
A tohle je jen jeden z příkladů, které ukazovaly, jak je mimo.
Vím, že ji Ruben zahrnoval pozorností,
a myslím si, že to je to, po čem toužila…
dokud konečně nepřišla na to,
že ji podvádí.
Asi čtyři roky to byl skvělý vztah.
Ale když jsem pak přišla z práce domů,
viděla jsem tam ženské věci.
Ptala jsem se: „Kdo tady byl?“
A on řekl: „Byly tady moje kamarádky.“
Měla jsem podezření, že mě podvádí.
A to se stále opakovalo.
Takže mě to ranilo.
Popíral to,
ale tehdy jsem si začala uvědomovat, že takhle to nepůjde.
ŘÍJEN 2003
KONCEM ROKU 2003 SE MARIA ROZHODLA VZTAH UKONČIT
A OPUSTIT BYT, VE KTERÉM S JARAMILLEM ŽILA.
Řekla jsem Rubenovi, že ho opouštím, a on na to: „Proč?“
Řekl: „Ale já tě miluju.“
Ruben mě začal prosit:
„Neodcházej.“
Myslím, že proto jsem tehdy zavolala mojí dceři a sestře.
Měla jsem pocit, že se možná něco stane.
Když mi máma řekla, že od něj chce odejít,
cítila jsem takovou radost a úlevu, řekla jsem jí:
„Pojď, vezmeme tvoje věci a dostaneme tě odsud.“
Netušila jsem, co se bude dít.
Já a moje teta jsme šly do jejich bytu, abychom jí pomohly s věcmi.
Vešly jsme do ložnice
a on tam byl na posteli a v ruce měl nůž.
Rozhlédly jsme se po místnosti
a na třech stěnách bylo slovo: „Zemři, zemři, zemři.“
„Zemři“ na jedné stěně, na druhé stěně a na třetí stěně
jeho krví.
A máma nechtěla, abychom volaly policii.
Řekla: „Prostě pojďme, necháme ho na pokoji.“
Chtěl jsem na místě umřít. Cítil jsem, jak mi buší srdce.
Chtělo se mi brečet, protože jsem do ní vkládal naději.
Pořád jsem se ji snažil kontaktovat a všechno,
protože na mě přišly všechny ty emoce
Technicky vzato jsem ji podvedl,
ale chtěl jsem s ní mluvit, chtěl jsem vědět,
co můžeme udělat, abychom tento konflikt vyřešili a tak.
Nejsem moc na jemné narážky a podobné věci.
Jsem spíš člověk, který…
Když něco chcete, musíte to říct bez obalu,
abych tomu rozuměl, nerozumím náznakům a podobným věcem.
NAVZDORY TOMU, ŽE MARIA VZTAH UKONČILA,
JARAMILLO JI NADÁLE KONTAKTOVAL.
Snažil jsem se ji kontaktovat tak, že jsem jí psal dopisy.
To jsem dělal určitou dobu.
Moje otázky zůstaly nezodpovězené.
Takže jsem se musel pokusit s ní komunikovat,
dostat se s ní do kontaktu, abych získal odpovědi, ale nešlo to.
Čím víc jsem se s ní snažil komunikovat, tím víc se mi to nedařilo…
Přicházel jsem s více otázkami, ale nezískal jsem žádné odpovědi.
ŘÍJEN 2003
V LETECH 2004 A 2005 JARAMILLO BOMBARDOVAL MARII STOVKAMI DOPISŮ.
Měla jsem stohy dopisů, které mi nechával na autě.
V dopisech psal, že se mnou chce všechno probrat,
že mě opravdu miluje,
že mi nechce ublížit,
že se jen chce dát zpátky dohromady.
Tehdy už jsem se docela bála.
Stalking je závažný trestný čin,
který se projevuje opakovaným chováním, které ohrožuje,
obtěžuje a vyvolává v oběti strach.
Může přerůst v násilí.
Jmenuji se doktorka Hae Rim Jin,
a můj výzkum se zabývá partnerským násilím.
V mém oboru jsem studovala velké množství případů stalkingu.
ASISTENTKA PROFESORA KRIMINOLOGIE
Toto jsou dopisy, které pan Jaramillo napsal Marii.
Tyto dopisy jsou záznamem o jeho stalkingu.
Dle mého názoru je tento případ velmi nebezpečný.
Jeho dopisy mi poskytly mnoho informací o jeho myšlení.
Například neustále píše: „Miluji tě.“
„Copak nechápeš, že tě miluju?“
A ona to chápe, ale nechce to.
MILUJI TĚ Z CELÉHO SRDCE I DUŠE.
Tato osoba odpovídá profilu odmítnutého stalkera,
protože jeho jedinou motivací pronásledování Marie,
je, že nemůže akceptovat, že ho opustila.
PROSÍM, ŘEKNI MI PRAVDU.
Pan Jaramillo také často říká, že je připraven pro ni umřít,
takže to znovu potvrzuje to,
že vážně věří tomu, že nemá co ztratit.
Buď ona, nebo nic. Ani jeho život.
RADĚJI BYCH BYL MRTVÝ, NEŽ ABYCH TAKHLE ŽIL.
Pravděpodobnost, že tento případ bude nebezpečný, je poměrně vysoká.
Tento konkrétní dopis je varovným signálem.
Stojí v něm: „Když spolu nejsme, tak mi to dává právo
jít po tvé rodině za to, že nás rozeštvali.
Ale kdybychom spolu byli, tak po nich nemám právo jít.“
Obviňuje její rodinu, že je rozeštvala.
Naznačuje jí, že:
„Vím, že tvoji rodiče byli jedním z důvodů, proč jsme se rozešli,
a vím, jak jim ublížit, obzvlášť pokud se ke mně nevrátíš.“
Jeho dopisy ukazují, že násilí bylo skutečně nevyhnutelné,
protože ji prostě nemohl nechat jít.
SRPEN 2005
Ruben mě stalkoval v práci.
Parkoval na rohu,
takže jsem ho viděla, vystoupila jsem a začala jsem utíkat.
Nevzdával to.
V dopisech psal, že to nevzdá.
Tehdy už jsem byla opravdu vyděšená.
Kamkoli jsem šla, neustále mě pronásledoval.
Věděl, kde bydlí moji rodiče, kde žije moje dcera.
Byl to začátek období, kdy jsme si dávali pozor.
Začal doručovat dopisy do mého bytu,
lepil je na dveře.
A v jednom z dopisů stálo, že pokud ty dopisy nedám mámě,
tak vyvěsí její nahé fotky po mém bytovém komplexu.
A to udělal.
Nevěděla jsem, co bude dál.
Přestěhovala jsem se do jiného bytu.
Chtěla jsem se schovat.
Chtěla jsem, aby nevěděl, kde bydlím,
protože mi vyhrožoval, že mě zabije, pokud s ním nebude.
NAVZDORY TOMU, ŽE SE MARIA A VERONICA PŘESTĚHOVALY,
JARAMILLOVO STALKOVÁNÍ POKRAČOVALO.
Stalkoval několik členů naší rodiny.
Číhal na různých místech.
Byl u dveří mého bratra a jeho přítelkyně,
byla z toho vyděšená.
Projížděl kolem domů ostatních členů rodiny.
Kolem domu mého bratrance, bytu mého bratra, prarodičů, kolem mého.
Každý byl trochu pronásledován.
Moje máma vůči ní měla hodně vzteku.
„Přivedla jsi toho blázna do naší rodiny, teď ví, kde všichni bydlíme.“
Myslím, že nevěděla, co se stane,
myslím, že si myslela, že prostě zmizí.
26. ZÁŘÍ 2005
JARAMILLO TVRDÍ, ŽE SE V ZÁŘÍ 2005 ROZHODL PŘERUŠIT KONTAKT
S MARIÍ A JEJÍ RODINOU,
ALE CHTĚL SE ROZLOUČIT S MARIINÝMI RODIČI.
Už jsem byl rozhodnutý opustit ji i její rodinu,
už jsem toho měl dost.
Už jsem toho všeho měl dost.
Šel jsem k domu jejích rodičů.
Chtěl jsem jim říct, ať jdou do prdele nebo něco takového.
Chtěl jsem říct jejím rodičům, aby jí řekli, aby mě vůbec nekontaktovala,
že s ní nechci mít nic společného.
JARAMILLO SE PO CESTĚ ZASTAVIL V NĚKOLIKA OBCHODECH.
Chtěl jsem jí dát poslední dárek, protože v Písmu se píše,
když vás lidé nenávidí, tak jim žehnejte nebo je milujte.
Tak jsem šel do čínského obchodu,
koupil jsem pouta na hraní pro její vnoučata
a měl jsem hračku, která vypadala jako paralyzér.
JARAMILLO ČEKAL PŘED DOMEM MARIINÝCH RODIČŮ NĚKOLIK HODIN.
Začal jsem se modlit a…
Modlil jsem se: „Bože, chci, abys mě zastavil.
Zastav mě, nechci jít do toho domu a konfrontovat její rodiče,
protože mám pocit, že udělám něco šíleného.“
POLICEJNÍ VIDEOZÁZNAM
VE 21:24 POLICIE ODPOVĚDĚLA NA HLÁŠENÍ,
JARAMILLO NAPADL MARIINY RODIČE.
To, co se stalo 26. září 2005,
bylo výsledkem Rubenova stalkování.
EMILY ANGULOVÁ, ASISTENTKA PROKURÁTORA
Teď se díváme na příjezdovou cestu,
kde Ruben obtěžoval Mariina otce.
Přinesl troje pouta.
Přinesl lepicí pásku.
Právě natáčejí paralyzér nebo taser, který tam nechal.
Známky toho, že se odehrálo něco velmi násilného.
ROZHOVOR
Šel jsem k domu. Zazvonil jsem u dveří.
Její otec se objevil za rohem, vylekal jsem ho a on vylekal mě.
A vrhl se na mě.
Myslel jsem si, že mě chce napadnout, tak jsem vytáhl paralyzér a srazil ho.
Podíval jsem se dolů a viděl jsem, že se chytá za srdce.
Uvědomil jsem si, že má infarkt.
Snažil jsem se ho zvednout, ale byl těžký.
Pak vyšla máma zpoza rohu a začala křičet,
tak jsem ho pustil a šel jsem jí říct: „Nechci vám ublížit.“
Snažil jsem se ji uklidnit, ale nepomohlo to.
Tak jsem vzal tu hračku a omráčil jsem ji.
Zvedl jsem ji
a měl jsem tu hračku, ty pouta,
tak jsem vzal jedny pouta na hraní a nasadil jí je.
Doprovodil jsem ji na toaletu a posadil jsem ji.
Oba dva spoutal.
Matku vzal do domu
a vrátil se ven vypořádat s Mariiným otcem.
Mariině matce se podařilo utéct,
přeběhnout přes ulici a poprosit souseda o pomoc.
Zavolali na tísňovou linku, přijela policie, která zareagovala rychle.
Byl přerušen, takže nasedl do jejich dodávky a ujel.
Neměl jsem v úmyslu nikomu ublížit, to není…
Nesnáším lidi, kteří někomu ubližují.
A když se ohlédnu zpět na to, co se stalo, tak takový nejsem.
Takový nejsem.
Ruben tedy tvrdí, že neměl v úmyslu nikomu ublížit,
protože nesnáší lidi, kteří někomu ubližují.
Ruben se nejen snaží minimalizovat svou vinu,
snaží se změnit příběh.
Jeho bludy jsou… zcela nedotčené.
Ten paralyzér rozhodně nebyla hračka.
Způsobil takový infarkt,
že Mariin otec musel jít na čtyřnásobný bypass.
Tohle je pro mě potvrzení.
Není ochoten přijmout odpovědnost
za škody, které způsobil této rodině.
JARAMILLO Z MÍSTA ČINU UPRCHL PŘED PŘÍJEZDEM POLICIE.
MARIA A VERONICA PŘIJELY KRÁTCE POTÉ.
Přijela záchranka a policie.
Sestra na mě křičela:
„Tvůj bývalý přítel napadl mámu a tátu!“
A v tu chvíli jsem…
Bože, cítila jsem se tak provinile,
protože to udělal kvůli tomu, že jsem se k němu nevrátila.
Strašně jsem se styděla.
POLICIE INFORMOVALA RODINU, ŽE JARAMILLO JE NYNÍ NA ÚTĚKU.
Nejděsivější bylo nevědět, kde je.
Dala jsem školce jeho fotku,
protože moje dcera chodila do školky, tak jsem jim o té situaci řekla.
Bála jsem se, že najde mě a moji dceru.
Nevěděla jsem, jestli mě zabije, aby se dostal k mé dceři.
Nevěděla jsem, co udělá.
Je to strach z neznáma.
Nevěděli jsme, kde se objeví.
Jeden z těch večerů, kdy byl na útěku, jsem šla ke své nejlepší kamarádce
a měla jsem velký panický záchvat.
Myslela jsem si, že umírám.
Byla jsem přesvědčená, že umírám.
ZÁŘÍ 2005
14. ŘÍJNA 2005
OSMNÁCT DNÍ PO ÚTOKU BYL JARAMILLO ZADRŽEN
NA HRANICÍCH SPOJENÝCH STÁTŮ A MEXIKA.
BYL PŘIVEZEN ZPĚT DO SAN ANTONIA, ABY ČELIL OBVINĚNÍ.
NAVZDORY TÉMĚŘ DVOULETÉMU PRONÁSLEDOVÁNÍ
JARAMILLO ODMÍTAL OBVINĚNÍ Z PRONÁSLEDOVÁNÍ MARIE.
Rozhodla jsem se vyzkoušet pouze ozbrojenou loupež,
protože stalking je obtížnější v tom smyslu, že musíte prokázat
všechny prvky bez důvodné pochybnosti.
Takže musíte dokázat mnoho drobných momentů,
místo jednoho velkého momentu.
V TEXASU HROZÍ ZA STALKING TŘETÍHO STUPNĚ MAXIMÁLNÍ TREST ODNĚTÍ SVOBODY 10 LET,
ZA OZBROJENOU LOUPEŽ HROZÍ MAXIMÁLNÍ TREST 99 LET.
Ozbrojená loupež je obvykle trestný čin prvního stupně,
takže stejně jako u vraždy se trest pohybuje
od pěti do 99 let nebo doživotí.
Byl to velmi silný případ, se kterým jsme šli před soud
za ozbrojenou loupež.
KLÍČEM K OBŽALOBĚ BYL USVĚDČUJÍCÍ DŮKAZ,
KTERÝ JARAMILLO VYHODIL NA PŘÍJEZDOVÉ CESTĚ K POZEMKU.
POUTA
Tento případ byl zvláštní v tom, že Ruben zanechal důkazy o svém záměru
na místě činu.
Měl tašku, kterou tam nechal, když začala přijíždět policie,
uvnitř té tašky byly poznámky.
V těch poznámkách bylo napsáno, co se Ruben chystá udělat.
Ruben píše: „Vyzvednout hotovost, vyzvednout šek a proplatit ho.
Paralyzér, čtvery pouta.
Najít rodiče. Jenom mámu a tátu.
Spoutat mámu a tátu.
Zamknout bránu a vyrazit směr Mexiko.
Vyhodit rodiče do příkopu.
Vrátit se, nabrat Mariinu dceru, vyzvednout s ní auto,
nabrat dceru Mariiny dcery, vzít ji do zelené dodávky.
Najít Marii, vzít Marii.
Vzít Suburban, přivézt ho do Mexika,
nastěhovat se do domu a navždy žít v Mexiku.“
To je pět lidí, které chtěl Ruben unést
a přemístit v touze získat si Mariino srdce.
Ruben rozhodně trpěl bludy.
Neznamenalo to, že by byl neschopný.
Nebyl šílený.
Ale byl velmi nebezpečný.
14. ŘÍJNA 2005
5. ÚNORA 2007
5. ÚNORA 2007 RUBEN JARAMILLO STANUL PŘED SOUDEM ZA OZBROJENOU LOUPEŽ
A POPŘEL SVOJI VINU VE VŠECH BODECH OBŽALOBY.
Předvolali obžalovaného na lavici svědků.
Byl vlastně jejich jedinou obhajobou.
Nezdálo se, že by přijal jakoukoli odpovědnost za své chování.
Nezdálo se, že by si myslel, že povaha jeho vztahu s Marií
byla něco jiného než milostný příběh.
Nebyla to dobrá obhajoba. Měli jsme proti němu dobré důkazy
a myslím, že nakonec nebylo pochyb o tom, že Ruben Jaramillo je nebezpečný člověk.
AČKOLI NEBYL OBVINĚN ZE STALKINGU,
JARAMILLOVY ZLOČINY VŮČI MARII BYLY PRO OBŽALOBU STĚŽEJNÍ.
OKRESNÍ SOUD
Ozbrojená loupež, ze které jsme ho obvinili, byla vrcholem
veškerého stalkování, kterého se vůči Marii dopustil.
Takže přestože nebyla obětí v případu, který jsme stíhali,
myslím, že porota odpovídajícím způsobem zvážila
nebezpečnost situace.
Maria byla rozhodně zraněná žena.
Emočně zraněná.
Pan Jaramillo ji psychicky týral.
6. ÚNORA 2007 MARIA SOUHLASILA, ŽE BUDE SVĚDČIT PROTI JARAMILLOVI.
Myslím, že bylo důležité, aby si porota Marii vyslechla,
protože stalking byl pro tento případ stěžejní.
Když si odmyslíte Marii,
tak činy obžalovaného nemají žádnou souvislost.
Vysvětlila porotě, jak ji týral.
Psychologické a emocionální zneužívání, kterého se dopouštěl.
A to člověka poznamená. Poznamenalo ji to.
Byla jsem na lavici svědků a řekla jsem jim o tom stalkování.
Měla jsem strach říct soudci všechno, co se stalo,
a plakala jsem.
Nemohla jsem přestat plakat.
Bála jsem se toho, že tam je.
NA ZÁKLADĚ MNOHA DŮKAZŮ BYL JARAMILLO SHLEDÁN VINNÝM.
DÍKY MARIINĚ SVĚDECTVÍ O PRONÁSLEDOVÁNÍ
OBŽALOBA ZAJISTILA 45LETÝ TREST ODNĚTÍ SVOBODY.
TŘI MĚSÍCE PO PRVNÍM ROZHOVORU
RUBEN JARAMILLO SOUHLASIL, ŽE ODPOVÍ NA DALŠÍ OTÁZKY.
Jsem ve vězení 16 let, skoro 17 let.
Mám spoustu času přemýšlet nad tím, kde nastala chyba v mém přemýšlení
a podobně.
Mám pocit, že za určitých okolností by mohl být stalkerem každý.
Asi jsem ztratil kontakt s realitou a poddal jsem se fantazii.
Asi jsem doufal,
že získám zpět ten pocit, že mě někdo chce.
Pronásledování upoutalo její pozornost,
znovu mě viděla jako člověka a řekla:
„Tohle je ten člověk, kterému na mně záleží.“
A doufal jsem, že pochopí,
že bych pro ni udělal cokoli.
Mrzí mě, co jsem udělal Marii a její rodině,
něco takového se vůbec nemělo stát.
Měl jsem být dospělejší a prostě odejít.
Vložit všechny své emoce do jednoho člověka
je jako hrát Ruskou ruletu.
Pokud nejste s tou osobou 20, 30 let,
tomu rozumím, ale když potkáte člověka jako já,
byl jsem s ní pět let,
neměl jsem do ní vkládat všechny své emoce.
Protože bez ohledu na to, kolikrát mě podvedla,
kolikrát jsem podvedl já ji, mělo mi to být jasné.
Minulost však nelze napravit.
Takže chci pokračovat dál a snažit se napravit sám sebe
a doufám, že se ta situace nebude opakovat s někým dalším
nebo s něčím dalším, že se dokážu lépe psychicky ovládat.
A…
Chci vnímat zklamání spíš jako odrazový můstek
než jako tragédii.
JARAMILLOVŮV 45LETÝ TREST SKONČÍ V ROCE 2050,
KDY MU BUDE 79 LET.
ALE JARAMILLO BUDE MÍT MOŽNOST POŽÁDAT O PODMÍNEČNÉ PROPUŠTĚNÍ OD ROKU 2028.
Rozhodně přemýšlím nad tím, že ho jednou pustí, a chci prostě zmizet.
Nechci, aby mě našel.
Stále žiju s následky.
Každý týden se potýkám se záchvaty úzkosti.
Štve mě, že se s tím musím potýkat,
moje děti se s tím musí potýkat, můj manžel se s tím musí potýkat.
Je to frustrující. Je to trýznivé.
A moji prarodiče se s tím také potýkají.
Je to na celý život.
Všichni se bojí, že bude podmínečně propuštěn.
I já se toho velmi bojím.
Píšeme dopisy, aby ho nepropouštěli,
protože se bojím, že přijde a zabije mě.
Řekl, že ublíží lidem, na kterých mi záleží,
takže žijeme ve strachu.
Myslím si, že mě bude dál hledat.
Překlad titulků: Markéta Schlemmerová