I fængslet giver folk sig selv og andre en slags titler.
Hvis du er dømt for grov stalking, gør de grin med dig.
"Er du en stalker? Hvad er det for noget pis?
Lurer du i en busk med en kikkert?"
"Nej, det…"
Og i nogle tilfælde er det sådan, men…
Alle har forskellige situationer.
Så når jeg ikke kender folk,
slår jeg det bare hen.
For mig vækker det en masse smertefulde følelser.
Det minder mig om alle de traumer, Rachel og jeg var udsat for.
HVERT ÅR REGISTRERES DER OVER TRE MILLIONER STALKINGHÆNDELSER I USA
DER ER EN ALMINDELIG ANERKENDT FORBINDELSE MELLEM TRAUMER OG TVANGSPRÆGET ADFÆRD
Det eneste, der skal slås fast er…
Jeg føler måske empati for John,
men det, som han gjorde mod mig, vil jeg aldrig tilgive ham for.
Forståelse betyder ikke, at jeg accepterer det.
Det gør jeg ikke.
EN NETFLIX-SERIE
Jeg vil hellere anses som morder end som en stalker.
Jeg ville mærke spændingen ved, at hun følte sig overvåget.
Hvem som helst kan blive stalker.
Det er kun bussemandssnak.
Jeg er ikke lige så tosset.
EN SIDSTE CHANCE
GALESBURG, ILLINOIS
HENRY C. HILL-FÆNGSLET ILLINOIS' FÆNGSELSVÆSEN
DEN 24. MAJ 2019 BLEV JOHN ANDERSON FÆNGSLET
FOR AT HAVE STALKET SIN EKSPARTNER
Min stalkingadfærd skyldes, jeg ikke kan tåle at blive forladt.
Jeg bliver besat af en person, hvis jeg føler mig forladt af dem.
Så hager jeg mig fast til dem.
Jeg bliver gal og tænker: "Du burde være der for mig."
Jeg føler mig såret.
Og når jeg ser tilbage, kan jeg sige, at det var starten på de problemer,
der førte mig hertil.
Jeg er John R. Anderson.
Jeg sidder i Hill fængsel.
Jeg er dømt for grov stalking.
DEKALB COUNTY, ILLINOIS
Jeg voksede op på landet.
Jeg gik på jagt og fiskede.
Jeg var god i skolen og spillede meget baseball.
Mit mål har altid været at have et seriøst forhold.
Selv fra jeg gik i ottende klasse og de første år i high school.
Jeg købte altid blomster og lavede små mixtapes.
Jeg var altid ret seriøs.
Det var ikke bare pigesjov.
Jeg ledte efter en god kontakt og nærhed.
Jeg ved altid med det samme, om jeg kan lide nogen.
Og Rachel og jeg klikkede bare.
Jeg ved det ikke. Vi var som to dråber vand.
DA JOHN VAR 32, MØDTE HAN DEN 28-ÅRIGE RACHEL
Jeg hedder Rachel.
Jeg mødte John i 2015 på en blind date.
Jeg havde tre jobs på det tidspunkt,
og jeg var alene med min søn.
Så jeg var ikke interesseret i noget som helst forhold.
John er meget sjov og vittig,
og i den periode havde han en Harley-Davidson.
Han var lige min type mand.
Jeg sagde altid til ham, at det var hans grønne øjne,
der tiltrak mig ved ham den aften.
Men vi forhastede os ikke.
Vi ville tage den med ro,
fordi jeg ville lære ham at kende,
inden jeg involverede min søn.
Det var lidt op og ned i starten.
For han var dieseltekniker,
så han arbejdede seks dage om ugen, ti timer om dagen.
Han gik ud med sine venner, og der var altid piger til stede.
Hans venner ville hele tiden have ham med i byen.
Jeg vidste ikke, han drak så meget.
Jeg troede kun, det var i weekenden.
Sådan var jeg ikke. Jeg tog direkte hjem efter arbejde.
Men han var altid sød ved Gauge.
Gauge så på ham som en far.
RACHELS SØN GAUGE VAR TRE ÅR GAMMEL,
DA HUN BEGYNDTE AT DATE JOHN
Gauge var sådan en smittende unge.
Han var min lille rockstjerne.
Jeg gav ham en hanekam, og han lavede rock'n'roll-tegnet.
Han kørte ture på min Harley.
Og det var fedt, men…
Når Gauge var der, spurgte folk tit:
"Hvis barn er det, John?"
Først var det okay.
Men jo gladere, jeg blev for Gauge,
jo mere irriterede det mig.
Det er mit barn. Hvad taler I om?
Det var den type forhold, hvor… Hvis jeg jagtede John,
så trak han sig.
Hvis han jagede mig, trak jeg mig.
Hvis jeg sagde: "Okay, det er slut,"
så kom han klokken 11 om aftenen for at sige undskyld.
Men vi var bare så…
Jeg ved ikke.
Blindt forelskede.
Vi blev sammen trods det hele, og så…
Så blev jeg gravid.
På det tidspunkt overvejede vi at flytte til Arkansas.
Hans onkel bor i Arkansas, og vi besøgte ham.
Det er simpelthen så smukt et sted,
så vi begyndte at lede efter huse der.
18 MÅNEDER EFTER DERES FØRSTE MØDE BLEV RACHEL OG JOHNS SØN JAX FØDT
Efter Jax blev født, rejste vi til Arkansas.
Vi boede hos hans onkel,
mens vi skrev kontrakt med den dame, der skulle sælge os vores hus.
Og Jax var kun fire måneder gammel, da Gauge døde.
Jeg ved stadig ikke, hvad der skete.
Nogle træer var væltet under en storm.
Vi brugte læssetraktoren til at flytte dem
væk fra hegnet ved hestefolden.
Gauge hjalp mig.
Han faldt af traktoren, og jeg kørte ham over ved et uheld.
Rachel var der den dag.
Hun var oppe ved huset, og hun kom løbende og holdt ham.
Hun kunne stadig mærke hans hjerte.
Vi kunne ikke få fat i en ambulance hurtigt nok.
Så Gauge er ikke længere hos os.
Hun ved, jeg er en meget forsigtig person.
Jeg er dieseltekniker,
så jeg kender til traktorer, landbrugsmaskiner og byggemaskiner.
Så hun ved godt, det ikke var mig, der var hensynsløs eller noget.
At jeg udsatte ham for noget.
Men med det samme…
Jeg følte mig ansvarlig og skyldig.
Jeg følte, jeg dræbte min søn.
Vi…
Vi mistede vores barn.
Og…
Det forandrede os begge to.
Da Gauge døde, så…
Jeg blev til en tom skal.
Det er meget svært at forklare.
Jeg ville ingenting. Jeg ville ikke spise.
Jeg kunne slet ikke holde Jax.
Jeg tror, han kunne mærke, hvor knust jeg var.
Fordi han skreg og…
Så John måtte påtage sig hele ansvaret
for et barn på fire måneder plus mig,
for jeg kunne ikke klare det.
Og han prøvede virkelig, før han brød sammen.
ET ÅR EFTER GAUGES DØD
FLYTTEDE PARRET IND I DERES NYE HJEM I ARKANSAS
John arbejdede vist nok det første år,
men så nåede det til et punkt, hvor han ikke fik nok arbejde
for at kunne forsørge os.
Så jeg måtte finde et job.
Så begyndte John at se nogle venner,
og det var folk, der solgte stoffer.
Han begyndte at ryge.
Jeg ved ikke, om det var crack eller metamfetamin,
og jeg så ham tage det.
Jeg forstod godt, han prøvede at bedøve smerten.
Han følte, han kunne have forhindret ulykken.
De følelser er svære … at håndtere.
Mit misbrug var helt ude af kontrol.
Jeg tog metamfetamin og en masse af det.
Jeg havde aldrig været så langt ude.
Jeg havde hallucinationer og…
Jeg kunne ikke lukke øjnene uden at se hans ansigt.
Og Rachel lukkede bare ned.
Hun…
Hun lukkede helt ned.
Og vi fortsatte sådan i halvandet år.
Ingen af os forsøgte at søge hjælp eller rådgivning
eller noget, der kunne få os igennem.
Og…
Vi havde brug for hinanden,
men vi skubbede bare den anden væk.
Man siger, noget ikke kan blive værre, men det kan det.
Fordi jeg ikke kunne fungere,
så gav jeg ham ikke det, han havde brug for.
Så han fandt en pige,
der arbejdede på kajen ved søen.
Og…
Han var mig utro med hende.
Jeg tror, hun var 19 år gammel.
Og på det tidspunkt var John 35.
Hun var meget ung.
Jeg sagde til ham, han ikke måtte ødelægge vores familie.
Og det var første gang, han slog mig.
Han slog mig så hårdt i ansigtet, at jeg gik i gulvet.
Så tog han mine nøgler og gik ud.
På det tidspunkt så og hørte John ting,
fordi han var på stoffer.
Han kunne gå på toilettet, mens hans telefon optog.
Så lyttede han til optagelserne og begyndte at råbe og skrige,
at jeg var utro, selvom det var fjernsynet, han hørte.
Og så blev det endnu værre.
Det var min fødselsdag, og han svor,
han hørte en mands stemme i garagen.
Han greb mig i køkkenet om halsen.
Han trak mig ned ad gangen og smed mig på sengen.
Så slog han mig i ribbenene, på brystet, benene og hovedet.
Han kvalte mig, indtil jeg kastede op.
I det øjeblik vidste jeg, at jeg måtte væk fra ham.
At han ikke ville ændre sig eller forbedre sig.
Jeg kunne ikke blive der et sekund mere.
RACHEL FLYGTEDE HJEM TIL SIN MOR I ILLINOIS
MED DERES TOÅRIGE SØN JAX
Jeg følte en vis lettelse under den otte timer lange køretur.
Jeg var lettet over at slippe for ham.
Alt det, jeg gjorde mod Rachel, mens jeg var på stoffer,
følte jeg, hun selv var skyld i, men det passede jo ikke.
Min hjerne spillede mig et puds.
Og…
Det endte med en masse vold mellem Rachel og mig.
Men da hun rejste, følte jeg,
at jeg havde mistet endnu et barn og min kone.
Jeg gik rundt med en masse smerte, og nu gjorde det endnu mere ondt.
Det var så overvældende. Der er ingen ord for det.
Jeg følte mig forrådt.
Jeg tænkte ikke andet end: "Hvor er min søn?"
Ingen ville fortælle mig, hvor hun var taget hen.
Folk sagde bare: "Hun er der eller der. Hun har det godt."
Hun ville ikke tale med mig, så jeg blev gal.
Jeg følte, hun brugte min søn mod mig.
På det tidspunkt havde John regnet ud, at jeg ikke var i Arkansas længere.
Så han begyndte at sende mig tekstbeskeder.
JOHN ANDERSON: JEG HAR GAUGE
JEG HAR HANS ASKE, SOM DU EFTERLOD
Han truede med at hælde asken i toilettet.
Hvis jeg ikke fortalte ham, hvor jeg var,
og kom tilbage til ham.
DU TROR, JEG LYVER
MEN JEG ER SÅ SKIDE LIGEGLAD, RACHEL
JEG HAR FORSØGT AT VÆRE RIMELIG, MEN DU VIL IKKE LYTTE
Han sendte mig videoer af sig selv,
der hældte hvid aske ned i toilettet.
Og jeg flippede ud og fik et panikanfald.
BARE BLIV VED MED DIT SPIL, RACHEL!!
DET ENDER IKKE GODT FOR NOGEN, HVIS DU TVINGER MIG IND I DIT SPIL
Efter han gjorde det, blev jeg…
Så var det bare slut for mig. Jeg fik udstedt et tilhold.
I NOVEMBER 2018 UDSTEDTE OGLE COUNTY ET POLITITILHOLD MOD ANDERSON
ILLINOIS UNIVERSITET, SPRINGFIELD
Stalking bliver først til en forbrydelse,
når der er indført et tilhold.
Det er første skridt fra en ikke-kriminel adfærd
til en kriminel adfærd.
Jeg hedder Ryan Williams.
Jeg er lektor i kriminologi og strafferet ved Illinois universitet i Springfield.
RYAN WILLIAMS HAR GENNEMGÅET BETINGELSERNE I TILHOLDET
UDSTEDT MOD ANDERSON
Et tilhold kan være en stor hjælp.
Det øger alvoren ved lovovertrædelsen.
Fra en mindre forseelse til en rigtig forbrydelse.
Da du før kørte forbi deres arbejdsplads, var det provokerende og problematisk.
Nu er det en forbrydelse.
Men et tilhold bygger på den afskrækkende effekt.
Og desværre udøves stalking tit af folk,
der ikke opfører sig rationelt, og som ikke har meget at miste.
Folk som John kan derfor vælge at ignorere tilholdet,
som om det ikke gælder for dem.
ANDERSONS HISTORIK AFSLØRER MANGE TILFÆLDE
AF KONTROLLERENDE ADFÆRD I FORHOLD, DER GÅR OVER 12 ÅR TILBAGE
John udviste en meget alvorlig adfærd i sine tidligere forhold.
Han er den type, der ikke vil erkende,
at hans opførsel er skadelig.
Jeg er faktisk ret forbavset over,
at der ikke er sket noget endnu værre indtil dato.
Hvis John mister kontrol,
så kommer det til udtryk som vrede og aggressivitet.
Det eskalerer altid, og det skræmmer mig.
Han er en tikkende bombe.
Jeg hedder Rick Anderson, og jeg er Johns onkel.
Og jeg er i dag den eneste slægtning, der vil tale med John.
ANDERSONS DOMINERENDE ADFÆRD BLEV REGISTRERET I 2006,
DA HAN BLEV SKILT FRA SIN FØRSTE KONE
Da John var yngre, blev han gift med sin første kone.
Men han var utro mod hende under brylluppet.
Hans kone fik nok af det.
Hun flyttede ud.
John så rødt.
Og når han blev vred dengang, dukkede han op hos dig
eller sad i sin bil og ventede på, du fik fri fra arbejde.
Det var begyndende stalking.
MARTS 2006
FIRE ÅR SENERE, I 2010, BLEV ANDERSON SIGTET
FOR GROV STALKING AF EN ANDEN EKSPARTNER
Han brød ind og gemte sig i et skab.
Og klokken to om natten stod han for enden af pigens seng.
Så både forholdet til hans første kone og han næste kæreste
gik i tusind stykker.
Hvis jeg var Rachel, selv i dag,
ville jeg frygte John.
I 2018, EFTER AT HAVE FORLADT ANDERSON,
FLYTTEDE RACHEL IND HOS SIN MOR JUDI I ILLINOIS
John ville have Rachel tilbage, og han var parat til alt.
Han vidste, at Rachel og jeg var meget tæt knyttet,
men ingen andre måtte få hende.
TRE MÅNEDER SENERE KØRTE JOHN DE 965 KILOMETER FRA ARKANSAS
Da han ankom hertil, ringede han gentagne gange.
Men han lød som en anden i telefonen.
Så intelligent er den idiot bare.
Han sagde: "Lad mig tale med hende.
Jeg elsker hende."
Og så sagde han: "Jeg ved godt, hun er der.
Din møgsæk. Lad mig tale med hende nu."
Det er simpelthen så skræmmende.
Han stalkede huset.
Han holdt i indkørslen, og det var vinter, i sin store bil.
Han lod bare hjulene spinde.
Vi var bange og græd og ringede til politiet.
Jeg leder efter Jax.
Han sidder under bordet.
Han sagde: "Jeg gjorde det, som mor sagde.
Mor siger, jeg skal gemme mig."
Det knuste mit hjerte.
At mit barnebarn skal gemme sig, fordi hans mor er bange.
For at nogen skal skade eller dræbe hende.
Det er smertefuldt at se sin datter gå gennem det.
Det var en konstant følelse af at blive overvåget.
Han ved, når jeg er hjemme eller ude.
Det er en masse tankekontrol … og frygt.
Han ringede og sendte beskeder uafbrudt.
Han efterlod beskeder om, at han ville begå selvmord.
Han sendte mig billeder af reb,
som han havde bundet om bjælkerne i sin mors kælder.
Han sagde til mig, at vi skulle dø sammen,
selvom han måtte skyde mig i hovedet.
Uanset hvad skulle vi dø sammen.
Jeg følte altid, at han var lige om hjørnet.
Jeg var altid på vagt og frygtede, han pludselig skulle dukke op.
Og det var faktisk det, der skete.
Hun svarede ikke.
Så begyndte jeg at gå på internettet
og finde alle mulige apps, hvor man kan bruge andre telefonnumre.
Jeg brugte alt det pis.
Men hun ville ikke tale med mig, så jeg opsøgte hende på arbejdet.
MARTS 2019
EFTER AT VÆRE FLYTTET TIL ILLINOIS
FIK RACHEL ARBEJDE PÅ ET LOKALT LAGER
Da hun ankom, sad jeg og ventede.
Jeg var der to minutter før hende.
Jeg gik hen mod hendes bil,
og hun blev bange med det samme.
Og af en eller anden grund udløste det vrede i mig.
Det eskalerede voldsomt den dag, og politiet blev tilkaldt.
Den her lagerbygning
havde ikke nogen port. Alle kunne komme ind og ud.
OPTAGELSE FRA OVERVÅGNINGSKAMERA
Jeg havde lige parkeret min bil
og var ved at samle mine ting sammen.
Jeg kunne se en bil holde stille.
Og så stormer han hen mod min bil.
Jeg prøver at låse bildørene og ringe til alarmcentralen på samme tid.
På det tidspunkt forsøger han at smadre vinduet i førersiden.
Han skriger af sine lungers fulde kraft,
at han vil slå mig ihjel.
Han går hen til døren i passagersiden og får den åbnet.
Jeg springer ud af bilen og råber efter hjælp,
og jeg ser en mand i sin bil.
Og jeg løber hen til ham.
Han står ud af bilen, spørger mig roligt, hvad der er galt,
og jeg siger: "Han slår mig ihjel."
På det tidspunkt opdager John, jeg har efterladt bilnøglerne.
Så han vil forsøge at køre mig over.
Han indser så, de andre biler generer ham,
så han stiger ud af bilen igen,
mens han råber sine dødstrusler.
Det lykkedes manden at tackle ham og holde ham nede.
POLITIET BLEV TILKALDT, OG ANDERSON BLEV ANHOLDT PÅ STEDET
ANDERSON BLEV ANKLAGET FOR OVERTRÆDELSE AF SIT TILHOLD OG VARETÆGTSFÆNGSLET
Efter at politiet havde anholdt ham,
følte jeg en helt enorm lettelse.
Han kunne langt om længe ikke gøre mig noget mere.
Jeg var befriet.
Jeg var befriet for ham.
Jeg var befriet fra det hele.
Stalking, især inden for ægteskabet og i parforhold,
får ikke nødvendigvis den opmærksomhed, det burde.
Det bliver ofte overset af loven.
Det handler om, hvad vi skal gøre for at sikre, at den adfærd stopper.
Mit navn er Ali Friend.
Jeg var hovedanklager i sager vedrørende vold i hjemmet
i DeKalb County.
EFTER HÆNDELSEN VED LAGERET
FIK ALI FRIEND OVERDRAGET ANDERSONS SAG
Det er svært for mig at vide, hvorfor John gjorde det, han gjorde.
Men jeg tror, han var parat til alt
for at genvinde kontrollen over Rachel.
Og hvis det betød at tage hendes liv, så ville han gøre det.
Han havde en nylonrem med sig,
der var bundet som en løkke.
Han havde før forsøgt at kvæle hende,
mens de boede i Arkansas.
Det virkede, som om han ville gøre alvor
af sine tidligere forsøg og kvæle hende for alvor denne gang.
JUSTITSCENTER
DA HAN HAVDE OVERTRÅDT SIT TILHOLD,
TILTALTE ALI FRIEND ANDERSON FOR GROV STALKING
291. DISTRIKTSDOMSTOL
Grov stalking straffes
med en dom på mellem to til fem års fængsel
eller en betinget dom.
Jeg mente ikke, en betinget dom var passende her.
Jeg mente derimod, han fortjente at komme i fængsel.
Så han blev også tiltalt for grov spritkørsel.
Fordi grov spritkørsel i denne delstat giver en hårdere straf.
HVIS HAN BLEV DØMT FOR SPRITKØRSEL, VILLE HAN UUNDGÅELIGT BLIVE FÆNGSLET
HVIS HAN KUN BLEV DØMT FOR STALKING, KUNNE HAN BLIVE LØSLADT
Det er ufatteligt, at stalking er mindre strafbart end spritkørsel.
Jeg tror bare ikke, folk vil anerkende alvoren ved det,
men for den person, som det går ud over,
er det særdeles alvorligt, og det kan føre til døden.
I APRIL 2019 ERKENDTE ANDERSON SIG SKYLDIG
I GROV SPRITKØRSEL OG GROV STALKING
OG BLEV IDØMT EN FÆNGSELSSTRAF PÅ SEKS ÅR
ANDERSON FIK DESUDEN ET FORBUD
MOD AT HAVE NOGEN FORM FOR KONTAKT MED RACHEL ELLER DERES SØN
Jeg får breve fra John hver dag,
og det føles faktisk underligt, hvis jeg ikke modtager noget brev.
Vi taler ikke, og jeg svarer ikke,
men jeg bliver ved med at få billeder og breve.
Det stopper aldrig.
Det er svært for mig at beslutte, om jeg skal åbne brevene eller ej.
Men nu, hvor han sidder i fængsel, og jeg læser brevene,
så ved jeg, hvad han tænker på.
Det er lettere for mig at sove om natten,
hvis jeg ved, han fortryder ting
i stedet for stadig at være gal på mig.
Jeg har altid skrevet breve.
I 2020 skrev jeg et brev hver dag.
Nej, jeg mener hver uge.
Jeg er ikke lige så tosset.
Bare for at holde kontakten, og jeg ved, hun modtager dem.
Hvis hun vil melde mig og give mig problemer,
så er det bare ærgerligt.
Hvis hun føler, hun har brug for det, så er det sådan.
I FEBRUAR 2021 ANKEDE ANDERSON FORBUDDET
MOD AT HAVE KONTAKT MED SIN SØN
RACHEL HAVDE IKKE RÅD TIL AT GØRE INDSIGELSER,
SÅ AFGØRELSEN BLEV DERFOR OMSTØDT
Jeg har aldrig glemt min søn.
Vi taler i telefon,
og det er sjovt, fordi han siger: "Jeg ved ikke, hvordan du ser ud."
Jeg siger til ham: "Jeg passede dig, da du var lille.
Du var to år, da jeg sidst så dig.
Det er synd, du har glemt det, men det har jeg ikke."
Jeg ville hjem til hans femårs fødselsdag, som var sidste søndag,
men det bliver en uge senere.
I dag er det fredag, og jeg tager hjem mandag.
EFTER AT HAVE AFSONET DEN LOVMÆSSIGE MINIMUMSSTRAF
BLEV ANDERSON PRØVELØSLADT KUN TO ET HALVT ÅR EFTER SIN DOM
John bliver meget snart løsladt, og han vil gerne se sin søn.
Når John endelig ser Jax
og kan få ham natten over eller i weekenden,
så er jeg bekymret for, at han stikker af med mit barn.
At jeg aldrig finder ham.
Den tanke plager mig.
Jeg håber, han kan begynde forfra.
Men jeg er bange for, at hans gamle jeg tager over,
og at han vil gøre mig fortræd igen.
Jeg frygter, at hvis han vender tilbage til stofferne,
så vil han føle, han ikke har noget at leve for mere,
og så betyder det, at han også vil komme efter mig.
Jeg har overvågningskameraer.
Jeg har kameraer i mit hus for at sikre,
at han ikke stalker mig igen
eller prøver at pille ved min bil.
Han får én chance.
Hvis han går over stregen igen, så kommer han tilbage i fængsel.
Basta.
DEN 15. NOVEMBER 2021
BLEV ANDERSON PRØVELØSLADT FRA FÆNGSLET
Mange siger, at folk ikke ændrer sig.
Men selvom du har oplevet nogle traumatiske begivenheder,
skal de ikke definere dig for altid.
Jeg er ikke den samme som før.
Jeg vil se min familie.
TO UGER SENERE
Jeg blev løsladt for to uger siden,
og for at være ærlig har jeg ingen konkrete planer.
Jeg arbejder på det.
Min største plan lige nu er at blive en del af min søns liv.
JOHN HAR NU FÅET LOV TIL AT SE SIN SØN NOGLE GANGE OM UGEN
Jeg er lykkelig for at se min søn.
Han er fem år gammel.
Han er fuld af krudt.
Det varmer mit hjerte at se ham igen.
Det giver mig noget at se frem til.
Men de dage, hvor jeg ikke ser ham,
bliver jeg nemt deprimeret.
Før alt det her var vi en familie.
Jeg havde min søn hele tiden.
Nu sidder jeg her nogle år senere
og kan kun se ham et par gange om ugen.
Jeg vil sikre mig, at Rachel og jeg opdrager ham sammen.
Jeg mener ikke, det er for ambitiøst at drømme om,
at vi alle sammen bliver samlet under ét tag igen
som en familie.
Men det kræver nok, at jeg beviser over for dem,
at man kan forandre sig og forbedre sig.
TRE MÅNEDER SENERE
Det er helt klart anderledes nu, hvor John er blevet løsladt.
Der er gået lidt over 90 dage nu.
Jeg ved godt, at John vil have sin familie tilbage.
Men man kan ikke få fortiden igen.
Der er for mange ar, og tingene er gået i stykker.
Jeg håber, han kan forblive stoffri og få sit liv tilbage på skinnerne.
Og hvis han kan holde sig på måtten,
så kan han være far til Jax.
Jeg håber, at vi kan blive venner for vores søns skyld,
for et barn har brug for sin far.
Men han skal ændre meget ved sig selv
og sit misbrug for at gøre det.
Vi får se.
JOHN ARBEJDER STADIG OG FORTSÆTTER MED AT SE SIN SØN
RACHEL FASTHOLDER, AT DET ER HANS SIDSTE CHANCE
Tekster af: Rikke Schultz