‫מעולם לא בדקתי את ההגדרה‬ ‫של "הטרדה מאיימת",‬
‫אבל החוק קובע במפורש שמדובר‬ ‫בשני מקרים או יותר של מגע לא רצוי.‬
‫ואני מניח שזה מה שעשיתי. מגע לא רצוי.‬
‫הן לא רצו שאהיה שם, אבל לא רציתי להקשיב,‬
‫אז הייתי שם.‬
‫כל שנה מתרחשים בארה"ב יותר משלושה מיליון‬
‫מקרים של הטרדה מאיימת‬
‫- רק שבעה אחוזים מהמטרידנים נעצרים -‬
‫היו צריכים לעצור אותו,‬ ‫אפשר היה לעצור אותו, וזה לא קרה.‬
‫זהו דפוס שחזר על עצמו שוב ושוב.‬
‫היו לו כל כך הרבה הזדמנויות להרוג אותי.‬
‫- תומפסון, ד' -‬
‫הואשמתי ב-13 עבירות פליליות בחיי,‬
‫והורשעתי בחמישה בלבד.‬
‫תמיד הצלחתי לצאת מזה.‬
‫חשבתי ושכנעתי את עצמי‬
‫שאוכל לעשות מה שבא לי ולחמוק מעונש.‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אני מעדיף שיחשבו שאני רוצח‬ ‫ולא מטרידן, אתה מבין אותי?‬
‫רציתי שהיא תרגיש שצופים בה.‬
‫כל אחד יכול להיות מטרידן.‬
‫אלו דיבורים של הפחדה.‬
‫אני לא משוגע עד כדי כך.‬
‫- דפוס התנהגות -‬
‫- ג'פרסון סיטי, מיזורי -‬
‫- בית הסוהר ג'פרסון סיטי -‬
‫לא הייתה לי זכות לעשות את מה שעשיתי.‬
‫- אין כניסה ללא ליווי -‬
‫היו הרבה דברים שיכולתי לעשות אחרת,‬ ‫ולא עשיתי.‬
‫בסופו של דבר, זה מסתכם בבחירות שלי.‬
‫בחרתי להגיב כפי שהגבתי.‬
‫אולי לא הבנתי את זה אז,‬ ‫אבל אני מבין את זה עכשיו.‬
‫שמי דניאל תומפסון.‬ ‫הואשמתי בהטרדה בנסיבות מחמירות ב-2008.‬
‫הלוואי שיכולתי לחזור‬ ‫ולהקשיב לאנשים שאמרו לי,‬
‫"היי, תשכח ממנה. בוא נלך!"‬
‫- דניאל תומפסון -‬
‫הלוואי שהקשבתי.‬
‫גדלתי בצפון-מזרח קנזס, בכפר.‬
‫כולם הכירו זה את זה, את הילדים.‬
‫איש לא נעל דלתות‬
‫ולא היו שום חששות.‬
‫לא היו לי הרבה חברים בילדות.‬
‫התקשיתי להתרועע עם אנשים‬
‫כי לא סמכתי על אנשים.‬
‫בגיל 12 או 13 אובחנתי לבסוף‬ ‫כסובל מפי-די-די,‬
‫"הפרעה התפתחות נרחבת",‬ ‫השייכת לרצף האוטיסטי.‬
‫אבל מעבר לזה, גדלתי בבית טוב.‬
‫- בגיל 17, דניאל תומפסון‬ ‫פגש את אנג'י במחנה קיץ -‬
‫- היא הייתה בת 15 -‬
‫אנג'י הייתה שופעת חיים, שמחה,‬
‫היא הייתה חברותית.‬
‫בכל פעם שראיתי אותה, היא תמיד חייכה.‬
‫בנוסף, היו לה עיניים ירוקות,‬ ‫ואני אוהב עיניים ירוקות.‬
‫אבל אביה החורג גילה בן כמה אני.‬ ‫היא הייתה בת 15 ואני הייתי בן 17.‬
‫והוא אמר, "הפער גדול מדי. תחזור בעוד שנה".‬
‫והתקשרתי אליה שנה לאחר מכן.‬
‫והיא לא האמינה שזה היה אחרי שנה,‬
‫כי כשהיא קיבלה את שיחת הטלפון שלי,‬ ‫היא התרגשה מאוד.‬
‫פגשתי את דניאל לראשונה‬ ‫בשנה הראשונה שלי בתיכון.‬
‫הוא היה החבר האמיתי הראשון שלי.‬
‫שמי אנג'לין, ואני ניצולת הטרדה מאיימת.‬
‫דיברתי עם דניאל בטלפון‬ ‫וסיפרתי לו איפה אני גרה.‬
‫ורגע לאחר מכן ראיתי טנדר מתקרב,‬ ‫וזה היה הוא.‬
‫מעולם לא הייתי במצב שבו‬
‫דיברתי עם מישהו ופתאום הוא הופיע.‬
‫הוא מצא חן בעיניי מאוד.‬
‫כשנפגשנו לראשונה, זה לא היה יוצא דופן.‬
‫בהתחלה זאת הייתה מערכת יחסים רגילה.‬
‫ועם חלוף הזמן, הוא נעשה רכושני יותר.‬
‫הוא היה מתקשר בכל שעות הלילה.‬
‫אם הוא לא הצליח להשיג אותי בטלפון‬ ‫או באמצעות חברים,‬
‫הוא היה מגיע למקום שהייתי בו.‬
‫ובשלב כלשהו הוא היה שם כל הזמן,‬
‫אז ההורים שלי התחילו להגביל את הזמן‬
‫שמותר היה לו לבוא.‬
‫הוא היה מתגנב דרך דלת הכלבים‬ ‫בבית של אימא ואבא שלי,‬
‫והייתי מתעוררת כשהוא עומד מעליי,‬
‫מנופף בשטר של דולר כדי להעיר אותי.‬
‫אבל חשבתי בזמנו שזו אהבה.‬
‫כלומר, עכשיו אני יודעת שזה לא,‬
‫אבל אז, כשאת מקבלת תשומת לב רבה כל כך,‬
‫והוא רוצה לשהות בחברתך ולטפל בך וכל זה,‬
‫לא חשבתי באותה עת שזה מוזר.‬
‫- ארבע שנים לאחר מכן,‬ ‫אנג'י ודניאל התחתנו והקימו משפחה -‬
‫לאנג'י ולי היו שלושה בנים.‬
‫ועברנו לסנט ג'ו, מיזורי, קרוב למשפחה שלה.‬
‫כן, היינו מאושרים מאוד.‬
‫אבל אז עשיתי שטויות, והיא עשתה שטויות,‬
‫כי היינו צעירים ורציתי להיות חופשי לשוטט.‬
‫וכך עשיתי. יצאתי בכל שעות הלילה.‬
‫וזה גרם לכעסים‬
‫ולמריבות עד שאיבדתי את זה.‬
‫האלימות התחילה בדברים קטנים.‬
‫כמו שאסור היה לי לישון במיטה כשהוא כעס,‬
‫אז הוא היה מעיף אותי מהמיטה לרצפה,‬
‫או שהוא היה מתעצבן וזורק דברים, ודוחף,‬
‫דברים כאלו.‬
‫אבל זה החמיר עם הזמן.‬
‫הוא היה מכה אותי בראש, בחלק של השיער,‬
‫במקום שלא רואים בו חבורות,‬
‫או חונק אותי בכריות.‬
‫זה הגיע למצב שבו פתחתי את הווילונות בסלון‬
‫וכתבתי "הצילו" על החלון בתקווה‬
‫שמישהו יבחין ויתקשר.‬
‫- הצילו -‬
‫זה לא קרה.‬
‫רואים כאן כמה צעירים הם היו אז.‬
‫זה הבכור שלי, ואלו דן ואני,‬
‫התינוק המשותף הראשון שלנו.‬
‫כשעברתי על התמונות,‬
‫לכל צילום מקושר‬
‫זיכרון שלילי.‬
‫זה צילום מהדירה.‬
‫רואים בו את הילד הקטן שלי,‬
‫והייתי בהיריון באותה תקופה.‬
‫פעם אחת חשבתי ששמעתי רעש‬ ‫מהחלק האחורי של הדירה.‬
‫הלכתי לקצה המסדרון, והוא היה שם.‬
‫הוא נכנס דרך הדלת הזאת,‬
‫והבן שלי היה בחדר השינה הזה, בעריסה שלו,‬
‫ואני זוכרת שרצתי מחדר השינה.‬
‫הצלחתי להיכנס לכאן ולהרים אותו מהעריסה.‬
‫וכשחזרתי לדלת הזאת, הוא תפס אותי.‬
‫הוא חנק אותי.‬
‫והוא חנק אותי עד לנקודה…‬
‫אני זוכרת את רגליו של בני פוגעות ברצפה,‬
‫ואני זוכרת שנפלתי על ברכיי והכול השחיר.‬
‫וכשהתעוררתי לבסוף, הוא משך בשערי‬
‫וגרר אותי למטבח,‬
‫ושם הוא הצמיד סכין בשר לגרוני.‬
‫היו המון מקרים כאלו.‬
‫הוא מגיע, מכניס לי מכות רצח ועוזב.‬
‫ושוב, את מתקשרת למשטרה, אבל הוא הסתלק כבר.‬
‫אחרי מספר תקיפות אלימות,‬
‫אנג'י הוציאה צו הרחקה‬
‫שאסר על תומפסון להיכנס לבית המשפחה‬
‫צו הרחקה לא מספק הגנה.‬
‫זה בסך הכול דף נייר.‬
‫הוא תמיד היה חוזר.‬
‫הוא תמיד מצא אותי. זה היה חסר חשיבות.‬ ‫הוא תמיד מצא אותי.‬
‫הוא יכול היה להיות מתחת למכונית,‬
‫או במושב האחורי שלך,‬ ‫או מתחת לשולחן בעבודה פעם.‬
‫הוא ידע תמיד איפה אני.‬
‫אם הוא לא ידע איפה אני,‬ ‫הוא ידע איך לברר איפה אני.‬
‫אני חושב שהוא עקב אחריי‬ ‫כי הוא תפש אותי כרכוש.‬
‫הייתי שלו. הייתה לו שליטה מלאה בי.‬
‫- אחרי שלוש שנים,‬ ‫אנג'י נמלטה למקלט לנשים -‬
‫- מרץ 2000 -‬
‫- שלושה חודשים אחר כך,‬ ‫אנג'י עברה לגור עם בן זוג חדש -‬
‫הכרתי את ברנדון,‬
‫עברתי לגור בבית הזה, והיו לי את הילדים.‬
‫אבל ידעתי שזה לא נגמר.‬
‫עשיתי כל מה שיכולתי‬ ‫כדי להציל את הנישואים.‬
‫ואז גיליתי שהיא עם בחור אחר,‬
‫ולא קיבלתי את זה בכלל.‬
‫איך היא עשתה דבר כזה?‬
‫יש לנו ילדים משותפים.‬
‫בראש שלי חשבתי,‬
‫"אני אהרוג אותה בסוף.‬
‫"אני באמת אהרוג אותה."‬
‫- שלושה באפריל, 2000 -‬
‫זמן קצר אחרי שהתחילו לגור יחד,‬
‫המשטרה הוזעקה לתקרית‬ ‫בביתם של אנג'י וברנדון‬
‫לילה אחד, היינו בבית,‬
‫ושמענו מישהו הולך על הלינולאום במטבח.‬
‫והיה שם מסדרון ארוך מאוד,‬
‫וברנדון ראה את הכתף של דן.‬
‫אז ידענו שדן נכנס לבית.‬
‫הקשתי על הטלפון הנייד והוא שמע את זה.‬
‫לקח לו דקה, אבל הוא יצא מדלת החזית.‬
‫השוטרים הגיבו.‬
‫אבל הם לא מצאו אותו.‬
‫כשהשוטרים בדקו את המרתף,‬
‫הם מצאו תיק וכפפות.‬
‫היה לי מתקן לסכיני בשר על הדלפק,‬
‫ואחד הסכינים הגדולים נעלם.‬
‫זה גרם לי להרגיש‬ ‫שהוא הגיע לשם מתוך מטרה מסוימת.‬
‫- תומפסון נמצא בסמוך כשברשותו הסכין -‬
‫- הוא נעצר והואשם בפריצה -‬
‫אני זוכרת שכעסתי מאוד,‬
‫כי כשהוא פרץ לבית, הם מצאו כפפות, תיק,‬
‫והוא הואשם בפריצה כי הוא לקח סכין.‬
‫כלומר, זה יותר מפריצה.‬
‫הוא היה יכול להרוג אותי.‬
‫כלומר, הוא עמד לעשות זאת,‬ ‫ואם הוא היה ממשיך עוד קצת,‬
‫לא הייתי כאן.‬
‫היה צריך להיעשות יותר.‬
‫בנובמבר 2000, תומפסון נמצא אשם בפריצה‬
‫ונשלח לשמונה שנות מאסר -‬
‫כעסתי עליה.‬
‫זה איכל אותי כמו חומצת סוללה.‬
‫ואני לא מתמודד טוב עם רגשות‬ ‫בגלל הפי-די-די שלי.‬
‫למרות שידעתי שזה לא בסדר,‬
‫לא עניין אותי, כי לא אהבתי את ההרגשה,‬
‫ועמדתי להשתמש במעשים שלי‬ ‫כדי להפיג את הכאב הזה.‬
‫ואז פרצתי לבית ולקחתי את הסכין.‬
‫באמת התכוונתי לפגוע.‬
‫ואני חושב שאם זה היה ממשיך,‬ ‫הייתי חוצה את הגבול הזה.‬
‫וכשנגזרו עליי רק שמונה שנים, זה היה כאילו…‬
‫"זה כלום."‬
‫- תומפסון ישב שבע שנים‬ ‫לפני ששוחרר על תנאי -‬
‫אחרי שיצאתי מהכלא, המשכתי בחיי.‬
‫מחקתי לגמרי את אנג'י מהזיכרון שלי.‬
‫זמן קצר אחרי ששוחרר,‬
‫תומפסון פיתח מערכת יחסים עם ג'ניפר‬
‫לפני שפגשתי לראשונה את ג'ניפר,‬ ‫הכרנו אונליין.‬
‫והסתדרנו ממש טוב.‬
‫כלומר, היא סיימה מערכת יחסים מתעללת מאוד…‬
‫ממש סיוט.‬
‫אז ידענו מאיפה אנחנו באים, והתחברנו.‬
‫היא הייתה חכמה. היא הייתה אם חד-הורית.‬
‫וכשפוגשים מישהו בעל אחריות כזאת,‬
‫שיודע מה סדר העדיפויות שלו,‬ ‫זה מה שמשך אותי אליה.‬
‫לא עברנו מיד לגור יחד.‬
‫עשיתי דברים בשביל הילדים שלה,‬
‫וגילמתי את התפקיד הזה.‬
‫ומאוחר יותר עברתי לגור אצלה.‬
‫אבל אז נוצר מצב שבו‬
‫היא התחילה לשלוט במערכת היחסים.‬
‫ואני לא מתפקד טוב כשאנשים שולטים בי.‬
‫אני לא אוהב שאומרים לי מה לעשות.‬
‫ו…‬
‫רבנו ועזבתי את הבית.‬
‫ונתתי לכעס שלי,‬
‫לקשיי האמון שלי,‬ ‫לכל הדברים האלו, לשחק תפקיד.‬
‫- דן תומפסון -‬
‫היי, ג'ניפר, רציתי להתקשר ולהגיד‬ ‫שאני מצטער על מה שקרה אמש.‬
‫אני לא שונא אותך.‬
‫בסדר?‬
‫אני אוהב אותך. ביי.‬
‫אני חושב שזה…‬
‫אני מתקשה‬
‫להתנתק מהאדם שאני מחובר אליו רגשית.‬
‫ג'ניפר, דברי איתי בבקשה, טוב?‬
‫לא יזיק לדבר איתי.‬
‫רק בבקשה.‬
‫ואני לא מתמודד עם זה טוב.‬
‫את צריכה לענות.‬
‫תפסיקי עם השטויות‬ ‫ותפסיקי להיות כלבה כל הזמן.‬
‫ואם אוכל לסיים מערכת יחסים‬ ‫בדרך אלימה כלשהי,‬
‫אז אולי אוכל לנתק את עצמי מהקשרים הרגשיים.‬
‫אני בא לשם עכשיו ואשב ליד הבית.‬
‫ב-25 בפברואר, 2008,‬
‫משטרת בוליבאר הגיבה לשיחת חירום מג'ניפר‬
‫באחת בבוקר, ה-25 בפברואר,‬
‫קיבלנו הודעה על פריצה בזמן אמת.‬
‫זאת לא הייתה הפעם הראשונה‬ ‫שהוזעקנו לבית הזה.‬
‫שמי סקוט הנדריקסון.‬
‫ב-2008, הייתי שוטר סיור‬ ‫בעיר בוליבאר, מיזורי.‬
‫- משטרת בוליבאר, מיזורי -‬
‫הקורבן דיווחה שהחשוד שפרץ לבית שלה‬
‫הוא בן זוגה לשעבר.‬
‫היא זיהתה אותו כדניאל תומפסון.‬
‫הדפוס שעלה הדאיג אותי‬
‫כי הוא המשיך לחזור‬
‫כמה פעמים באותו יום, במשך מספר ימים.‬
‫מעולם לא נתקלתי ברמה כזאת של התמדה.‬
‫הבית מימין הוא זה‬ ‫שדניאל תומפסון פרץ לתוכו.‬
‫כשהגענו לזירה, היא הייתה בטראומה.‬
‫היא בקושי הצליחה לדבר.‬
‫הוא היה מעליה והעיר אותה משנתה.‬
‫הוא הצמיד סכין לגרונה וסכר בידו את פיה.‬
‫התפתח מאבק כמעט מיד.‬
‫במהלך המאבק, החשוד הפיל את הסכין‬
‫וחנק אותה בשתי ידיו.‬
‫היא מצאה את הסכין שהוא הפיל ודקרה אותו.‬
‫אחרי שנדקר, הוא נמלט ברגל מהאזור.‬
‫מצאתי אותו זמן קצר לאחר מכן‬
‫כשהוא מכורבל ומוטל על המדרכה‬
‫מאחורי מכל גז גדול.‬
‫הזעקנו אמבולנס,‬
‫והוא נלקח באמבולנס לבית החולים המקומי.‬
‫באותו לילה, תומפסון נעצר‬
‫והואשם בהטרדה בנסיבות מחמירות ובתקיפה‬
‫הוא נתפס רק אחרי שנדקר.‬
‫אני מאמין שהוא לא הרג אותה רק בגלל זה.‬
‫כשאדם מגלה רמה כזו של התמדה,‬
‫הוא מעביר מסר ברור שדבר לא יעצור אותו.‬
‫- ב-16 בנובמבר, 2009,‬
‫תומפסון הודה‬ ‫באשמת הטרדה בנסיבות מחמירות ותקיפה‬
‫- הוא שוחרר לתקופת מבחן -‬
‫- ג'פרסון סיטי, מיזורי -‬
‫אני לא חושב שתקופת מבחן מתאימה לזה.‬
‫תומפסון נכנס לביתה של ג'ניפר,‬
‫חנק אותה והצמיד סכין לגרונה.‬
‫זה ראוי לעונש חמור הרבה יותר מאפס מאסר.‬
‫- מת'יו האפמן -‬
‫- קואליציה נגד אלימות ביתית ומינית -‬
‫שמי מת'יו האפמן.‬
‫אני הממונה על יחסי הציבור‬
‫ב"קואליציה נגד אלימות ביתית ומינית"‬ ‫של מיזורי.‬
‫מת'יו האפמן בחן את התיק של תומפסון‬
‫בכל הנוגע לאנג'י ולג'ניפר‬
‫בבחינת עברו המתעלל והמטריד של תומפסון‬
‫ביחס לג'ניפר ולאנג'י,‬
‫הדבר שבלט בעיניי היה שאותה התנהגות‬
‫הופיעה עם כל אחת מהנשים האלו,‬ ‫כך שנוצר דפוס.‬
‫זה מתחיל בשיחות טלפון מטרידות,‬
‫ציון המקומות שאותן נשים נמצאות בהם,‬
‫להופיע בביתן שוב ושוב מבלי שהוזמן.‬
‫זה כולל חניקה מסוג כלשהו.‬
‫זה כולל הצמדת סכין לגרון.‬
‫הסכין חוזרת שוב ושוב‬ ‫בהתנהגות הפוגענית שלו,‬
‫ופעמים רבות, דפוסי התנהגות מתעללת כאלו‬
‫ימשיכו להסלים.‬
‫ולכן אני לא חושב שתקופת מבחן‬
‫יכולה לשים סוף לעניין.‬
‫תקופת מבחן, אם אינה נוקשה מאוד,‬
‫וכוללת בדיקות קפדניות כל הזמן,‬
‫ועבודה מתמשכת של זיהוי ותיקון‬
‫דפוסי ההתנהגות הפוגעניים האלו,‬
‫זה לא יפתור או יתקן את הבעיה.‬
‫תומפסון סובל מבעיות נפשיות‬ ‫שבהחלט צריך לטפל בהן.‬
‫אנשים ראויים לסיוע כזה,‬
‫אבל מחלת נפש אינה תירוץ‬ ‫להתנהגות אלימה ופוגענית.‬
‫אנחנו מדברים פעמים רבות על רפורמה ושיקום.‬
‫אני לא רוצה לומר שזה אף פעם לא מצליח,‬ ‫אבל כדי שזה יצליח,‬
‫האדם המתעלל צריך לרצות בכך.‬
‫עליו להכיר במעשיו ולרצות לעבוד על זה.‬
‫הוא לא הראה בשום צורה‬ ‫שהוא מבין שמעשיו הם התעללות.‬
‫אז כשתומפסון משוחרר על תנאי,‬
‫יש סיבה לדאגה רבה‬ ‫בכל הנוגע לקורבנות הקודמים שלו.‬
‫אבל יותר מזה,‬ ‫אני חושש גם לאדם פוטנציאלי אחר‬
‫שיהיה מעורב ביחסים אינטימיים איתו.‬
‫בהינתן ההזדמנות, אני חושב שהוא יפשע שוב,‬
‫ושהאלימות תסלים.‬
‫צייני את שמך הפרטי.‬
‫- ארכיון תשאולי המשטרה -‬
‫כמה זמן את מכירה את דניאל?‬
‫- חדר תשאולים -‬
‫שלושה חודשים, אולי.‬
‫איך נפגשתם?‬
‫באמצעות האינטרנט.‬
‫- שניים באוגוסט, 2010 -‬
‫שנתיים וחצי אחרי התקרית עם ג'ניפר,‬
‫בלשי מחוז סנט קלייר הוזעקו לזירת פריצה‬
‫שמי מייק קרוקר.‬
‫ב-2010, עבדתי כבלש‬ ‫במשרד השריף של מחוז סנט קלייר.‬
‫אני חוזר לכאן לראשונה,‬
‫וזה בהחלט מעורר זיכרונות.‬
‫- מייק קרוקר‬ ‫בלש לשעבר, מחוז סנט קלייר -‬
‫כשהגעתי לזירה, האישה הייתה היסטרית,‬
‫צורחת ובלתי נשלטת למעשה.‬
‫היה דם בכל פינה.‬
‫על המיטה שכב גבר עם פצע דקירה בחזה.‬
‫האישה סיפרה לנו שמישהו נכנס‬
‫והרג את האדם שהיה במיטה שלה באותו לילה.‬
‫האישה, שרוצה להישאר אנונימית,‬
‫נלקחה לתשאול במשרד השריף של מחוז סנט קלייר‬
‫- מחוז סנט קלייר -‬
‫זה היה החבר שלך?‬
‫זה ששכב מת לידי?‬
‫רק נפגשנו.‬
‫בסדר.‬
‫מה היה שמו?‬
‫ג'יימס.‬
‫את יודעת מה שם משפחתו?‬
‫וייל. ו-י-י-ל.‬
‫במהלך התשאול, היא הסבירה לנו‬
‫שהחבר שלה לשעבר, דניאל תומפסון,‬
‫פרץ לבית והרג את ג'יימס וייל.‬
‫כשהלכתם לישון,‬
‫הדלת לבית הייתה נעולה?‬
‫כן. נעלתי את הדלת.‬
‫ג'יימס בדק אפילו.‬
‫כמה זמן אחרי שהלכתם לישון‬
‫זה קרה?‬
‫לא הרבה זמן, כך נראה.‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫שמעת משהו?‬
‫לא שמעתי כלום.‬ ‫-בסדר.‬
‫הוא בטח היה בחוץ.‬
‫הוא בטח צפה בנו.‬
‫הוא בטח דקר אותו בסכין שלי.‬
‫הוא מטורף.‬
‫היא סיפרה לי שהייתה במערכת יחסים‬ ‫עם דניאל תומפסון,‬
‫אבל שזה הידרדר במהירות.‬
‫היה לו מזג רע,‬
‫והוא היה נסער מאוד כשהיא נפרדה ממנו.‬
‫הוא עקב אחריה ואיים עליה‬
‫מאז שהם נפרדו.‬
‫הוא כל הזמן ניסה לברר איפה היא, עם מי.‬
‫היא פחדה ממנו.‬
‫המשטרה המקומית הוזעקה לביתה‬ ‫פעמיים או שלוש.‬
‫דיברנו איתו על שהגיע לביתה עם סכין‬
‫באותו יום, לפני הרצח.‬
‫כשהוא הגיע לבית,‬
‫הוא אמר משהו לג'יימס?‬
‫כמו, "אני אתפוס אותך. אני אחתוך אותך.‬
‫"אתה מתעסק עם האישה שלי?"‬
‫לא. הוא הסתכל עליו,‬
‫ואי אפשר לראות צבע בעיניו של דן.‬
‫אני לא יודעת אם זה מפני שהוא כעס‬
‫או מה, אבל, אלוהים.‬
‫הוא רתח מזעם.‬
‫חשבתי, "הוא רוצה להרוג".‬
‫- תומפסון נעצר והואשם ברצח ג'יימס וייל -‬
‫הייתי במערכת יחסים איתה, והיא שיקרה לי.‬
‫ואני לא אוהב שמשקרים לי.‬
‫היא הייתה המטרה.‬
‫לא ידעתי אפילו שהבחור הזה יהיה שם.‬
‫לא ידעתי אפילו מיהו.‬
‫לא ידעתי שהם יוצאים.‬
‫לא ידעתי אפילו מה שמו.‬
‫אבל כשנכנסתי לשם, הוא היה שם.‬
‫ואתה חושב על הכול, הרגשות שלך,‬
‫הכול רץ במיליון ק"מ לשנייה ופתאום…‬
‫אתה מרגיש גל שעולה בפנים, ואז…‬
‫"לעזאזל עם זה." וזה מה שקרה.‬
‫אבל מפני שהיה שם חשוך לגמרי,‬
‫הערכתי לא נכון את המרחק,‬
‫ופגעתי בו במקום.‬
‫- ג'יימס וייל -‬
‫הבאתי לך פרפר.‬
‫אפשר היה למנוע את הרצח של ג'יימס.‬
‫תומפסון שוחרר פעמים רבות לאורך חייו‬
‫אחרי שהתעלל והטריד נשים אחרות.‬
‫וכל ההטרדות שלו בעבר הובילו לזה.‬
‫שמי בוני וייל,‬ ‫ואני אמו של ג'יימס ריימונד וייל.‬
‫דניאל תומפסון רצח אותו.‬
‫אני אוהבת אותך, בן.‬
‫לג'יימס הייתה אישיות מדהימה.‬
‫הוא היה תוסס מאוד, נלהב מאוד.‬
‫הוא התקשר באותו יום, ושאלתי אותו מה שלומו,‬
‫והוא אמר, "אימא, אני נהנה.‬
‫"פגשתי אנשים ממש נחמדים ואנחנו מבלים."‬
‫והוא נשמע שמח מאוד.‬
‫ואלו היו המילים האחרונות ששמעתי.‬
‫מותו של ג'יימס הכעיס אותי מאוד.‬
‫רציתי לדעת יותר על תומפסון הזה,‬
‫כי רציתי לדעת‬ ‫אם היה לו עבר של התעללות והטרדה.‬
‫התחלתי לחפש באינטרנט,‬
‫וברשומות ציבוריות וגזרי עיתונים.‬
‫ומצאתי כמה תיקים שלו.‬
‫ובכל תיק היה סכין, והוא הטריד או פרץ לבית,‬
‫ואז הבנתי שזהו דפוס.‬
‫הוא ננזף פעמים רבות,‬
‫והם לא רצו להתמודד איתו.‬
‫רציתי שכולם ידעו שזה לא היה מקרה חד-פעמי,‬
‫ולא התכוונתי לוותר עד שקולי יישמע.‬
‫לא יכולתי להתאבל‬ ‫עד אחרי שהאיש הזה יישלח לכלא.‬
‫הוא צריך להישאר מאחורי הסורגים.‬
‫- אוקטובר 2011 -‬
‫באוקטובר 2011,‬
‫דניאל תומפסון הועמד למשפט ברצח ג'יימס וייל‬
‫הוא נמצא אשם ברצח מדרגה שנייה‬
‫והמתין שמונה שבועות לגזר דינו‬
‫אני זוכרת ששמעתי על התיק וכעסתי מאוד.‬
‫זה לא היה אמור להגיע למצב כזה.‬
‫בלילה שהוא פרץ בו לביתי, היו לו סכינים.‬
‫וברנדון יכול היה להיות ג'יימס באותו לילה.‬
‫אני חושבת שכשמישהו עושה דבר כזה,‬
‫צריך לבחון את כל העבר שלו‬
‫כי אפשר לראות דפוס,‬
‫וידעתי שאני חייבת לעזור.‬
‫אני זוכרת שיצרתי קשר עם התובעת,‬
‫וסיפרתי להם מי אני ומה עבר עליי.‬
‫והיא רצתה שנבוא לדבר בשימוע גזר הדין.‬
‫ב-15 בדצמבר, 2011,‬
‫אנג'י העידה בשימוע גזר הדין של תומפסון‬
‫אני זוכרת שהלכתי לעבר דוכן העדים,‬
‫ואני זוכרת שעיניו הקטנות היו נעוצות בי.‬
‫הוא כל כך כעס.‬
‫אבל לא נרתעתי.‬
‫ידעתי שאם אדבר, הוא יישלח לכלא.‬
‫- בעקבות עדותה של אנג'י,‬ ‫תומפסון נשלח למאסר עולם -‬
‫הוא נידון למאסר מרבי של 30 שנה,‬
‫ויהיה זכאי לשחרור מוקדם ב-2034,‬
‫אחרי מאסר של 23 שנה בלבד‬
‫אני לא חושבת שגזר הדין הוגן.‬
‫אני לא מבינה איך אפשר לבצע פשע כזה,‬
‫להישלח למאסר עולם‬ ‫ואז להיות זכאי לשחרור מוקדם.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫אני מבינה שזו אפשרות,‬ ‫ויכול להיות שהוא לא ישתחרר.‬
‫אבל יכול להיות שהוא כן ישתחרר,‬
‫ואני חוששת לקורבנות שדיברו נגדו,‬
‫כי אם הוא ישתחרר, הוא יהיה מבוגר יותר.‬
‫בלי בית, בלי עבודה, בלי מכונית, בלי חיים.‬
‫זה יכעיס אותו.‬
‫אז אני חוששת שאם הוא ישתחרר,‬ ‫זה יהיה מפחיד.‬
‫הקורבנות של תומפסון יוכלו להגיש מידע‬
‫שיישקל בשימועי השחרור המוקדם העתידיים שלו‬
‫זה היה ב-2010.‬
‫מוקדם יותר באותה שנה הוא תקף קורבן במרץ.‬
‫היא סירבה והוא שרף את הדירה שלה.‬
‫בוני ואני קרובות מאוד.‬
‫הטרגדיה איחדה בינינו, ואני חושבת שהסיפור‬ ‫שלה מתחיל במקום שבו הסיפור שלי נגמר.‬
‫אני כל הזמן מחפשת כל דבר שאוכל להשתמש בו‬
‫כשמועד השחרור המוקדם יגיע‬ ‫כדי להראות להם שהוא מסכן את החברה,‬
‫ושאסור לשחרר אותו לרחובות.‬
‫עליו להישאר בכלא כי הוא קיבל מאסר עולם.‬
‫אבל בארה"ב, מיזורי, זה לא לכל החיים.‬
‫זה 25 שנה, אולי.‬
‫יהיה שגוי לשחרר אותו קודם.‬
‫יהיו קורבנות חדשים.‬
‫יהיו עוד אנשים, כי הוא לא עוצר.‬
‫לא עצרו אותו.‬
‫- בית הסוהר אלגואה, ג'פרסון סיטי -‬
‫- כניסת משאיות -‬
‫אנג'י תישאר האויבת שלי עד ליום מותי.‬
‫חשבתי שגמרתי איתה. באמת חשבתי כך.‬
‫והיא הופיעה שוב.‬
‫אני לא מאמין שהיא תניח לי אי פעם.‬
‫יכול להיות שהיא פחדה.‬
‫היא לא תשכח את הלילה ההוא,‬
‫ואני חושב שהיא בטח חיה בפחד.‬
‫- מספר מבקרים מרבי -‬
‫אני לא שונא אותה.‬
‫אני לא…‬
‫אני לא נוטר לה טינה כי היא הייתה…‬
‫היא הייתה האישה שאהבתי.‬
‫ופגעתי בה.‬
‫אני עדיין חי עם זה, ואני עדיין חושב עליה.‬
‫זאת אומרת…‬
‫אומרים שהנישואים הראשונים הם אלו‬ ‫שאתה תמיד רוצה לחזור אליהם.‬
‫והלוואי שהיה לי את זה בחזרה.‬
‫ואני יודע שזה לא יחזור לעולם.‬
‫- כל התקשורת באזור זה כפופה לפיקוח -‬
‫אתה לא יודע איך זה לגזול חיים.‬
‫זה לא כמו שמראים בטלוויזיה.‬
‫זה ירדוף אותך. לעולם לא תשכח את זה.‬
‫אני לא גאה במה שעשיתי.‬
‫אני שונא את מה שעשיתי.‬
‫אני לוקח אחריות על הבחירות שלי.‬
‫לעולם לא אאשים מישהו אחר בבחירות שלי.‬
‫אבל אני רוצה שאנשים יאמינו‬ ‫שאפשר להשתנות עם הזמן.‬
‫אני לא רוצה שישנאו אותי. אני לא…‬
‫כאילו… אני בן אדם. אני לא חיה.‬
‫אם דן יגיד שהוא השתנה‬ ‫כי הוא עבר כמה קורסים,‬
‫או גילה את הדת, או פשוט השתנה בעצמו,‬
‫אין שום סיבה להאמין בזה.‬
‫אם הוא היה יכול להשתנות,‬ ‫הוא היה עושה זאת כבר מזמן.‬
‫אני חושבת שהוא אומר את זה‬ ‫כדי לנסות להשפיע על המערכת.‬
‫אני חושבת שהוא ינסח את דבריו מחדש‬
‫כדי לגרום למערכת לראות אותו‬ ‫כפי שהוא רוצה שיראו אותו.‬
‫אבל הוא לא אדם שהשתנה.‬
‫אני בטוחה שאם הוא ישתחרר,‬ ‫הוא יעשה את זה שוב.‬
‫יש דפוס, והדפוס הזה לא נשבר.‬
‫וחשוב שכולם יראו את זה לדעתי.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬