31 DE DESEMBRE
- Espera. - Vull llogar un pis per als dos.
- Tranquil, Rafa. - Que sí, de debò.
- On vas? - Com? Que estrany.
- Rita. - Rita, si us plau, perdona'm.
No sabia…
Rita.
Rita, em sents?
Rita?
Para orella.
Perdona'm, si us plau. No sabia que seria així.
M'han enganyat. Havia de ser un ensurt, però s'ha descontrolat tot.
Rita, tenen la Miranda.
I ara et busquen a tu.
Has de fugir. M'has entès?
Has de fugir, Rita!
Fuig ja!
Ajuda.
Que algú m'ajudi.
Si us plau.
Que algú m'ajudi.
Rita!
Rita! Què ha passat?
Rita.
Truqueu a una ambulància!
Una puta ambulància!
Rita, mira'm.
Rita, soc aquí. Rita!
10 DE GENER
Quant de temps, veïna.
Vinga.
Va, dins.
Entra.
Posa-la a la cadira, Paulo. Lliga-la.
Seu.
Calla i seu.
Per què m'ho fas?
Per què m'ho fas, Cléo?
T'he fet alguna cosa, Cléo?
Perdó si t'he fet alguna cosa.
No et posis nerviosa, Miranda.
Tot al seu temps.
Has de tenir una mica de paciència, d'acord?
Això comença ara.
Jo vivia aquí.
És casa de la meva mare.
Pensava que era un bon lloc perquè moris. No ho creus?
Què fas aquí? Jo…
Et vaig veure. Eres morta.
No et pots creure tot el que veus.
Mira quina caseta més bonica.
Donem una ullada.
Mira l'habitació de la teva mare.
Mira-la.
El llit de la teva mare,
i les teves joguines.
Mira.
No és la teva nina favorita?
I l'armari?
Recordes aquest armari?
És l'armari on la Miranda s'amagava
per veure coses que no havia de veure.
Qui t'ho ha dit, Cléo?
Com saps tot això? Qui t'ho ha dit, Cléo?
Soc la Gabriela, Miranda.
La teva germana.
Ha mort la mare.
I és culpa teva.
No ploris ja, home!
Per l'amor de Déu!
Sis,
cinc,
tres, dues, una.
Saluda la mare.
ONZE ANYS ABANS
Feliç aniversari, mama.
Em sento molt sola.
Et necessitava, ho sabies?
Et trobo a faltar.
- Ei! - Què collons?
Com t'atreveixes a venir?
Miranda?
Ets un assassí.
- Ets un monstre. - Calla, meuca.
- Solta'm! Ajuda! - Calla!
Silenci. Acopa el bec.
Calladeta, Miranda.
Calladeta o et mato ara mateix.
Mama, per què hem de viure amb aquest paio?
A penes el coneixes.
Rita, és un bon home i m'estima.
Ens cuidarà.
De debò, mare?
Molt bé, calladeta. Ho agrairàs.
Fábio!
Penha?
Hola. Carai, per què heu trigat tant?
Hola.
Ja et trobava a faltar.
Prou, Rita.
- Deixa que mengi. - No, prou.
Una ballarina no ha de menjar tant.
Ai, Miranda. Tal faràs, tal trobaràs.
Fa molt temps que penso com m'he de venjar de tu.
Havia de fer alguna cosa amb tota la meva ràbia.
Per tot el que em va fer en Fábio.
No va ser el dolor físic, no.
Saps què em va fer mal?
Els abusos.
Les humiliacions.
La soledat.
Estava cansada dels abusos, Miranda,
i tu ho sabies.
Sabies que em colpejava,
que em violava.
Ara veuràs qui mana aquí.
Era una nena.
Si haguessis fet alguna cosa, com ajudar-me o ajudar la mare,
en lloc de veure com moria…
No miris.
- Ho vull ara. - No! Espera!
- Prou! - Ara!
Solta'm!
Aquell dia hi eres. Què vas fer?
Vas deixar que la matessin, oi?
En Fábio va rebre el que es mereixia.
No ploris! Tindràs una pinta horrible.
No m'importa, Miranda.
Només m'importes tu.
Si crides, et mataré.
- Estàs aquí tancada? - M'has d'ajudar a sortir.
Però qui ets?
Soc la Miranda. En Fábio m'ha segrestat.
Va matar la meva mare.
No m'ho puc creure.
M'has de creure.
M'ho crec.
Mai he confiat en ell.
Què fem?
Estim en perill?
No ho sé, és capaç de fer qualsevol cosa. Hem de marxar.
Penha, he de marxar, que ja vaig tard.
Espera, amor meu.
- Silenci. - I si ens divertim una mica més?
Queda't amb mi.
Hem de marxar ja.
No la puc deixar amb aquest paio.
Doncs necessitem un pla.
Mama, tranquil·la, no t'espantis. L'hem d'ajudar.
Com? A qui?
Qui és, filla?
És la Miranda.
En Fábio l'ha tancada i va matar la seva mare.
És un monstre, mama. Hem de marxar.
Estàs boja.
És veritat, ho puc explicar tot, però hem de marxar ja.
L'has de creure.
Si us plau, mama, marxem.
Aquest paio ens pot fer mal. Tinc por, si us plau, mama.
No entenc què passa.
Comencem la gravació.
Vull recordar aquest dia tota la meva vida.
Recordes el dia de l'incendi?
En aquesta cuina?
Te'n recordes?
Sí.
Me'n recordo.
Érem a casa, no hi havia ningú més, i,
de sobte, es va produir un incendi.
Vaig ser jo, Miranda, perquè estava emprenyada.
Volia cremar la casa.
Aquest lloc miserable on m'humiliaven per ser adoptada.
Després, la iaia cruel a qui mai li vaig importar em va fer fora.
Però em pregunto una cosa:
no sé per què no vaig deixar
que et cremessis com la casa.
No tinc ni idea, amor meu.
- Ets un monstre. - La meva vida hauria sigut més fàcil.
Bé…
Aquest és l'Otto? L'encalçador de la Rita?
Sí, Inês.
Glória, quina és la teva relació amb l'Otto? El coneixies?
La Miranda.
- També s'han emportat la Miranda. - Era aquí?
Sí.
Però un home se l'ha emportada i ha matat el meu fill.
Jo estava tancada al bany, no vaig veure res.
En sortir, he vist el meu fill ple de sang a terra.
Glória, he vingut corrent. Què ha passat?
Han matat en Lorenzo.
Inês, feia servir un nom fals.
L'Otto i en Lorenzo són el mateix.
Rafa, ell no va matar la Rita.
Em va deixar aquesta carta.
Ho explica tot, Rafa.
No la vull donar a la policia. Tinc por. Només confio en tu.
Per descomptat, Glória.
"Mare, si estàs llegint aquesta carta, soc mort."
"Perdó pel mal que t'he causat. Li he arruïnat la vida a la meva gent."
"M'he implicat a una venjança que no era meva i ho va pagar la Rita."
"Aquesta és l'adreça de l'assassí."
"Que pagui."
Ets en Paulo?
I l'Heitor?
La família de l'Heitor?
Què tenen a veure…?
Ai, amor meu, molt.
Però tranquil·la.
Primer, et parlaré sobre en Fernando. A poc a poc.
En Fernando?
Ets molt ingènua, sempre ho has sigut.
Una babaua.
Els dos teníem moltes coses en comú.
Estava emprenyat perquè el seu cunyat el va furtar l'amor de la seva vida,
la Diana,
qui pensava que era la seva germana.
Quina bogeria.
Així que ens vam associar de la millor manera possible.
La venjança és un plat que se serveix fred.
Si fos per nosaltres, aquesta no se serviria freda.
No faig broma, Fernando.
Quan se'm fica una cosa al cap…
no em pot parar ningú.
I ara se m'ha ficat
volar-li el cap a la Miranda.
I a mi fotre l'Heitor.
Em quedaré la Diana, la Luísa i tots els seus diners.
I per això, amor meu,
faré qualsevol cosa.
M'entens?
I tu?
Jo?
Faré qualsevol cosa.
De debò?
Ens va unir l'odi, Miranda.
L'odi pot ser molt més fort que l'amor.
Estàs boja.
Sí! Estic boja.
Estic boja, però d'odi,
i aquest odi mai ha marxat, només s'ha fet més gran.
Anys després, amb la iaia internada…
Com ho saps?
Va rebre el que es mereixia. Ja està.
Què collons t'he fet?
Crec que no em reconeixes.
- Soc el nòvio de la Rita. - Quina Rita?
Cada mentida que diguis, et donaré un cop.
Com més mentides, més cops.
És molt senzill.
- T'has equivocat. - Què vols triar?
No he matat ningú.
Canta, malparit.
Ho admeto. Vaig estar jo.
La vaig matar.
Però no va ser idea meva, només obeïa ordres.
M'ho va dir ella. És la seva culpa, no la meva.
Rita! Què ha passat? Rita!
Qui, fill de puta?
Digues, hòstia.
La Cléo, collons!
La Cléo!
És germana de la Miranda.
Es vol venjar d'ella, així que em va forçar a matar la Rita.
On és?
No ho sé.
I ara, Miranda, et contaré la millor part del pla.
Vaig buscar un apartament davant del teu.
Tenia una vista perfecta, Miranda. Era perfecte.
I sabia perfectament que em miraries, ho sabia.
Sempre t'ha picat molt la curiositat.
M'agrada. Em quedo el pis.
I vas caure directa al bertrol.
En aquell moment, en Fernando i jo
vam començar a crear aquesta farsa.
Follàvem al costat de les finestres,
tu ens miraves,
i miraves.
Cada cop més curiosa.
M'ho has de confessar.
Vam arribar a ser la teva addicció.
I tant que sí.
Tot era part del pla, Miranda.
El virus a l'ordinador, els clients…
Només pensava en la venjança,
i Fernando també.
Aquesta venjança cada vegada m'agrada més.
I et vaig demanar que et cuidessis de la Barbie
i et vaig donar les claus del meu pis.
Miranda!
Et vas posar la meva roba, Miranda. Ho estaves fent molt bé.
Sabia que follaries amb en Fernando, ho tenia molt clar.
Saps que vaig…
matar un home?
Aquest home? Sí.
Aquell dia, oficialment, et vas convertir en una assassina.
Hola, Cléo.
Aquí va tot perfecte.
Hi ha algú que vol parlar amb tu.
Mira.
Què tal, Cléo?
Sempre tramant alguna cosa, oi?
Però ha sigut divertit.
És un client.
Hola. És la Cléo a casa?
- Vols cridar? Crida! - Ajuda!
- Crida! - Ajuda!
Esteu malament del cap.
Deixa'm!
Quasi em viola.
Va ser suau amb tu, Miranda, vas tenir sort.
Li podia demanar que tot fos més real.
- Em fas fàstic. - Calla!
No ho entenc, Cléo.
Per què em vas convidar a aquella festa?
Havies de morir aquella nit,
però va sorgir una oportunitat única.
Llavors, em vaig adonar que seria molt més interessant de què pensava.
- Tot preparat? - L'habitació està llesta.
AQUESTA ÉS L'ADREÇA DE LA FESTA.
VINE, DIANA. SORPRESA!
Qui podia saber que aquella noia que feia mandra seria aquesta dona?
Et vaig veure i no em podia resistir.
Vaig trucar a l'Heitor i la Diana, però mentre esperava,
et volia només per a mi.
Almenys durant un temps.
Filla meva, et truco per saber com vas.
- Una mica nerviosa, però feliç. - Això és normal.
És la teva primera festa.
Però t'ho he deixat a tu perquè sabia que ho faries bé.
Necessites alguna cosa? Com va tot?
Va tot genial, mama. Millor de què esperava.
Crec que em mereixo ser la teva filla.
Sabies que m'encanta dir-te "mama"?
M'encanta.
No puc esperar que ho sàpiga tothom.
Jo tampoc, filla.
- Truca'm quan acabis. - D'acord. Petons.
Adeu.
NÚMERO DESCONEGUT HA ARRIBAT LA DIANA.
El tracte era que acabés amb tu
mentre en Fernando acabava amb la seva família,
però ja saps que soc avariciosa.
Ho vull tot per a mi, inclòs el caos.
On és l'Heitor?
- Què fas aquí? - Busco el meu marit. On és?
Millor que no el busquis ara.
VOLS SABER ON ÉS?
BUSCA L'HABITACIÓ 6.
Tu?
La friqui de l'Heitor!
No t'acostis al meu marit mai més!
Fill de puta! Ets a l'habitació sis amb la teva amant?
Per què m'has dit que vingués? Per humiliar-me?
- Em vols humiliar? - Prou, Diana!
- Digues! - Prou! No soc aquí amb ningú.
He rebut un missatge anònim.
Deia que si venia aquí,
descobriria qui era el pare de la Luísa.
I ja ho sé.
Para orella.
Ningú m'arrabassarà la Luísa.
Ai, vaig gaudir moltíssim aquella nit.
Et tenia tota per a mi
i tu em tenies tota per a tu.
Una llàstima que no ho sabessis.
Heitor?
T'estava buscant.
Però ella no soc jo.
Som-hi.
La Diana és aquí.
Ja ho sé.
Crec que algú ens ha parat teles.
Algú ens ha dit que vinguéssim, però no sé per què.
Som-hi.
Prou de parlar de la festa.
Acabem aquesta farsa.
Avui moriràs.
Ara.
És hora, Miranda.
És hora.
Quasi.
Has tingut sort, així que et contaré què va passar amb la Diana.
Diana?
He rebut el missatge. Què fas aquí?
L'Heitor ho sap tot. Sap que no és el pare de la Luísa.
Me l'arrabassarà.
- Estic fotuda. No. - Me n'encarregaré.
Merda, estic molt fotuda.
S'enfonsa la meva vida. El meu matrimoni, la meva família…
Ajuda'm.
Ajuda'm. Saps que ets l'únic en qui puc confiar, no?
- Només en tu. - T'ajudaré.
Necessito saber la veritat, Diana.
Conta-m'ho.
La Luísa és filla meva?
Sí.
- Perdona'm. - No.
Sé que és horrible que no t'ho hagués dit, però entens per què, oi?
No, m'ho hauries d'haver dit.
No puc creure que em mentissis tots aquests anys.
No ho hauries d'haver fet.
Quan em vaig adonar que estava embarassada de tu,
ja estava amb l'Heitor.
- L'estimava, Fê. - No.
- L'estimava. - No!
Estaves obsessionada amb ell.
Soc el teu germà i no em podies estimar, però no m'hauria importat.
Ho hauria afrontat i hagués criat la meva filla.
El que va passar aquella nit
només va ser sexe.
No era amor.
Com que no era amor?
És clar que sí, i no entre germans.
Mai he estat enamorada de tu.
Mentida.
- Saps que m'estimes. - No.
Vas intentar oblidar què senties perquè som germans.
No soc germana teva!
No soc germana teva.
En Fernando és un malcriat que podia fer el que volgués.
Quan l'amor de la seva vida el va rebutjar,
s'adonà que no funcionava el pla.
Com aquell qui diu, va esclatar.
Volia estar amb ell,
no amb tu.
I si t'ho hagués contat, no m'hauries deixat en pau.
Calla, Diana, t'ho adverteixo.
- Calla. - Vaig ser egoista? Sí.
No m'importaves tu, no m'importava la Luísa,
no m'importava ningú!
Ningú!
- Calla, Diana! - Ningú!
Calla!
Mira'm als ulls i digues-me que no sents res per mi.
Digues!
Jo sento…
Sento pena.
T'estimo molt. Moltíssim.
No tens ni idea.
Va, Lorenzo! Ajuda'm!
El cap. No cal que l'arregleu molt, només llanceu-la.
Molt bé. Dona'm la bossa.
Som-hi!
Hola, Fê.
L'he cagada.
Què ha passat? On ets?
He matat la Diana.
Què vols dir?
Està flotant a la piscina, ara res té sentit.
O em llanço pel balcó o truco a la policia.
Fernando, tranquil. No ho faràs.
No els truquis. Estàs boig?
Tranquil, que hi arribo ja.
- No puc més. S'ha acabat. - Tranquil, respira, arribem ja,
No t'amoïnis, jo me n'encarrego. No passarà res.
Canvi de plans, nens.
Cap a l'àtic, Lorenzo.
El destí em somreia aquella nit.
Aquí està la teva salvació, Fê.
Agafa-la.
Aquí. Molt bé, Fernando.
Deixa-la aquí.
Molt bé.
Quan trobin el cos, la Miranda s'haurà d'explicar.
Ella i l'Heitor seran els principals sospitosos.
S'ho mereix. Com puc sortir d'aquí, Fernando?
Per la porta del darrere.
Porta a un carrer sense càmeres. Ningú et veurà.
En Fernando no es va pensar dos cops culpar-te de la mort de la Diana.
No.
No pot ser. En Fernando no…
Hi ha més. No vols sentir la resta?
Què passa, Zoe? Avui estic de mala gana per a les teves merdes.
- Què has fet? - Estic fotuda.
Per què estàs tan desesperada?
Els meus pares no em donen diners. M'has d'ajudar, no sé què més fer.
Si no m'ajudes, et mataré.
Tranquil·la.
Baixa l'arma.
Puc treure els teus drapets al sol
sobre els diners de la Diana i la seva mare,
i que vas ser còmplice de l'assassinat del Bernardo.
Si em pregunten, cantaré.
Saps per què, Fernando? Perquè no tinc res a perdre.
I si jo caic, tu caus amb mi, fill de puta miserable.
No ho faràs.
Perquè m'estimes, Zoe.
Sempre m'has estimat.
En Fernando?
Ara t'ho contaré tot.
Ho vols saber tot?
Aquí ho tens.
Ara ho sabràs tot, Miranda!
Mira'm. No, mira'm!
En Fernando volia incriminar l'Heitor.
El volia ficar a la presó.
Però la trama de prostitució és de la Vitória.
La vaig ajudar amb el negoci i em va ajudar amb la venjança.
Però després que en Fernando matés la Diana,
va matar molt fàcilment la Zoe.
No el podia parar ningú.
Amb la Diana morta i sabent que era pare, només s'havia de desfer de l'Heitor
per prendre els actius que l'Heitor deixaria a la seva filla,
però ens mancava una cosa, tu.
Sempre ets tu.
- Digues on és la Miranda. - La té la Cléo.
- On és?
Canta, fill de puta!
Són a la casa on vivien quan eren petites.
Per què em fas això? Per què?
No cal que ho facis.
Ja t'he dit tot el que sabia, hòstia!
No coneixes la Cléo.
Em va obligar.
Em va obligar. És culpa seva.
Ella i aquell malparit, en Fernando.
- En Fernando? - Sí, el puto Fernando.
És qui et va robar la polsera.
Ell i la Cléo ho van planejar tot.
Que són socis, collons.
Deixa que t'ho conti.
Van començar a matar tothom, hòstia.
Van començar a matar tothom.
Però jo en volia plegar
i em va fer xantatge.
Jo sé que no ets el babau que veig en tu.
Babau?
Espera, soc un babau?
No, un babau no.
Crec que ets increïble.
Inês, hem rebut una espiada sobre on és la Miranda.
Som-hi.
Per què em fas tot això? Per què no em mates i prou?
- Per què? - Ho he intentat, Miranda.
A la nit…
La nit de Cap d'Any.
Però crec que el destí volia
mostrar-te que pots sofrir una mica més.
Ara et faré una pregunta.
No et vull ofendre.
El nadó que portes dins,
és del Fernando o de l'Heitor?
No ho saps, oi?
Estàs feta tota una bagassa, Miranda.
Sé que vols que sigui de l'Heitor.
Prou amb aquesta merda.
La nit que et vaig llençar pel balcó,
vaig fer que matessin la teva amiga Rita.
Rita.
La Rita no.
Ja ho sé.
- Ets… - Era com una germana petita per a tu?
Però jo soc la teva germana petita.
Jo soc la teva germana petita.
Noies, hem de marxar ja.
Espera, he de replegar unes coses.
Estic llesta, mama.
Què passa aquí?
Deixa'ns marxar, Fábio.
Som-hi.
Ningú marxarà. La mataré.
Hauríem de posar-hi fi?
Tindràs el final que et mereixes, Miranda.
El final a una vida miserable.
Deixa que et digui que et faig un favor. Tens una vida molt trista, Miranda.
Tens una vida horrible.
T'ajudaré a trobar la Rita.
I pots aprofitar
per dir-li a mama…
Què faràs?
Matar-me, germana petita? De debò?
Deixa'm!
Som-hi!
Obriu la porta. Policia!
Oi?
POLICIA
Perdona'm, amor meu.
Rita, tranquil·la.
Tot sortirà bé.
Seu. Seu aquí.
Si no hagués trucat a la policia, ja seríem mortes.
Ens has salvat, Miranda.
Et vull sempre en la meva vida.
Malauradament, la Rita no va sobreviure.
Ho sento molt, Miranda.
Miranda?
Miranda, em sents? Estàs bé?
Sí, estic bé.
I la Vitória?
L'hem localitzada pel portàtil de la Cléo. La Interpol l'està buscant.
És líder d'un dels càrtels de prostitució i tràfic de dones més grans de Brasil.
Heu detingut en Fernando?
A veure,
Miranda, en Fernando va morir
la nit del 31 de desembre
abans del teu accident.
L'Heitor i ell es barallaren.
L'arma es va disparar…
i en Fernando no va sobreviure, Miranda.
- Llavors, l'Heitor… - És viu.
L'any que vaig viure dues vides per fi ha quedat enrere.
Una de les vides no la vaig escollir.
I em va arrencar gran part de mi.
Trobaré molt a faltar a la Rita,
sobretot ara que li he de contar moltes coses.
Però sé que no estic sola.
Sé que és fill meu.
I si és una nena?
L'estimaré.
Sobretot si és com la seva mare.
Si és una nena, vull que es digui Rita.
I els dos estem junts.
Crec que avui t'hauries de quedar amb la Luísa.
- Ja m'estàs fent fora? - No.
No m'ho puc creure. M'estàs fent fora?
No! És que…
Em trobaràs a faltar?
- Molt. - De debò?
20 de gener, onze del matí.
Passar per tot això m'ha fet més forta.
RESULTATS
Ja no em fa por la veritat. No m'ho puc permetre.
Per mi i per la meva filla.
PROVA DE HUNTINGTON
PROBABILITAT DE SOFRIR LA MALALTIA: 97,97 %
Allò que no coneixem fa més por que la realitat.
No vull viure més a l'ombra.
Tinc la malaltia de Huntington, però només és una part de mi.
Dins està creixent la millor part,
la meva filla.
I és amb ella amb qui vull crear els meus records.
Aquesta és l'última gravació. Ja estic cansada de viure al passat.
El meu futur el porto a la panxa
i estic segura que serà meravellós.
Subtítols: Jose Alcorisa Domínguez