РЕАЛІТІ-ШОУ NETFLIX
ТУРИН, ІТАЛІЯ
МОЄМУ КОХАННЮ З КОХАННЯМ
Я була трохи засмучена кілька останніх днів у Турині.
Я поволі переносила речі на випадок, якщо доведеться їхати.
Тобі не видно весь будинок, коли ти живеш у ньому.
Машини забрали.
Гараж такий величезний, порожній.
Порожні будинки негарні, так?
Лише Бог знає майбутнє.
Я не хвилююся, бо знаю, що залишуся чи поїду,
це буде просто чергова фаза життя Кріштіану.
Джіо.
Доброго ранку.
- Доброго ранку. Як ти? - Чудово.
Тут так жарко, я плаваю.
- Справді? - Так.
Я хотів, щоб ти знала,
з'явилася дуже цікава пропозиція для проєкту.
Так.
Ми могли б використати пісню Джея Балвіна.
Що думаєш?
Овва, це було б казково.
- Я знав, тобі сподобається ця ідея. - Неймовірно.
Я познайомилася з Джеєм Балвіном на дні народження Кріса,
який найняв його для виступу в нас удома.
Він чудесний, із ним дуже легко.
І він такий завзятий.
Я його дуже добре розумію, як і його тексти.
Співпрацювати з таким виконавцем
у першому ж твоєму проєкті такого масштабу просто фантастика.
Для мене Джей Балвін — один з найкращих співаків у світі.
Я люблю його пісні.
Він дуже енергійний.
Дуже чутливий, дуже людяний.
Як будуть новини, повідом.
Звичайно, повідомлю.
- Дуже дякую. Цілую, чао. - Дякую. Чао.
Ми прекрасно жили якийсь час у Турині.
Ми були надзвичайно щасливі.
Тут чудові умови для дітей, вони були в контакті з природою.
Я хотіла б лишитися,
та якщо ні, це місто багато чому мене навчило.
У моєму серці залишаться чудові люди
й незабутній досвід.
У футболі
все змінюється вмить.
Ти маєш бути готовим до будь-яких випробувань.
Я готовий із 18 років.
Тож поживемо — побачимо.
МАДРИД, ІСПАНІЯ
- Доброго ранку. - Вітаю.
Я прийшла за подарунками.
У Джуніора день народження.
Люблю дарувати йому одяг, бо це те, що йому найбільше потрібно.
Мені подобається вдавати із себе помічницю, особистого покупця.
Він носить мій одяг,
бо зараз у нас однаковий розмір взуття й штанів, тому ми ділимося.
- Який у нього розмір? - Йому 11 років, але він носить «S».
- Оця. - Супер.
- Світшот теж, мабуть. - Так.
Ось цей великорозмірний. Купа принтів.
Я не в захваті від цієї пальми.
Ця теж крута.
Оця краща.
- А для жінок що у вас є… - Для жінок…
Це наче країна мрій.
Я в захваті.
Це мені подобається.
І це.
Білий я теж візьму.
Так, я люблю закупи. Люблю мати гарні речі в шафі.
Мати гарний вигляд.
Оці божественні.
- Я в захваті. - Так.
- Подивитеся… - Так.
- Мені… мабуть, 38-й розмір, так? - Так.
- 38 чи 36? - Ні.
- Я фігуриста. - Ось він.
Я не дуже люблю шопінг, бо не люблю приміряти речі.
Але в крамницях, у які я зазвичай ходжу,
мені полегшують процес повернення речей.
Божественно.
- Ця дуже гарна. - Так.
Або ця.
Така гарна.
Усе тут.
- Гаразд. - Ви це берете?
Футболку? Светр, мабуть, теж? Для повного образу, коли я подорожую.
- Там є ще прикраси. - Мені подобаються ці пластикові.
Скільки коштують?
- Дорого? - Від 50 до 60 євро.
Недорого.
Мені дуже подобається ось це.
Ті теж дуже гарні.
Думаю, помаранчеве.
- Воно мені пасує. - Це правда.
Скільки я їх проношу з моїми дівчатами вдома?
Коли бачать мої прикраси, хочуть їх собі.
Якщо це пластик, а не діамант, мені буде легше їм віддати.
Я можу завжди одягти… Завжди можна вставити сюди пластик.
Навряд чи.
- Ні. - Ні.
- Не бачу мого розміру. - Ні.
- Краще взяти одне вашого розміру. - Не підходить.
- Гаразд, я візьму ці три. - Добре.
Дівки, прийшла за подарунком і скупила пів магазина.
Я вас проведу.
ММР МАДРИДСЬКЕ МИСТЕЦТВО РОЗКОШІ
Скоро день народження Джуніора.
Я радію, бо готую йому сюрприз.
Ми з малюками спечемо разом торт на день народження.
Дзвінок тут.
- Натисни. - Я.
- Привіт. - Вітаю!
Запрошую в дім.
Заходьте. Як ти, Джіо?
- Така рада тебе бачити. - Прекрасно.
Нам так хочеться напекти тортів.
Я Андреа.
Я кондитерка Джіо в Мадриді.
Перший торт, який я спекла для Джіо,
був для Кріса Джуніора чотири чи п'ять років тому.
Андреа готувала торти на день народження Еви й Матео.
Мамина подруга. Вона їх приготувала.
Один із них був із «Крижаного серця», так?
Ще був «Людина-павук». Чий він був?
- Матео. - Матео.
- У ньому не було какао. - Ні.
Ні, там не було цукру.
- У одному не було цукру. - У Матео.
Треба їсти здорову їжу.
Чи не так?
Я не люблю «здоровий» торт.
Не любиш?
Здоровий.
Ні, вона не любить.
Я готую їм так, щоб усе було особливим.
Обідні перекуси,
солодощі, усе.
Готові?
- Так. - Що ми робимо спочатку?
Покладемо борошно й цукор.
Тепер
яйця.
Дуже добре.
Одне…
Моє яйце!
Браво! Ти це бачила, люба?
Я знаю як.
- Ти знаєш як. - Так, знаєш. Дуже добре.
- Олія. На, Ево, я тобі допоможу. - Олія!
Так, кладіть їх усі.
- Усі. - Я свої поклав.
Нарешті молоко.
- Молоко. - Ось. Мама допоможе.
Це буде неймовірно. От побачите.
Я допоможу тобі, Матео.
Хто сильний?
Я!
Ви всі сильні.
Приготуйте ось це.
Дивіться, діти.
- Молодець. - Один, два… Дивіться, по колу.
Ще трохи, Матео. Ось так.
Двома руками. Дивися, як в Алани вийшло двома руками.
Мені подобається.
Хіба торт не смачний?
Побачимо. Дуже добре, Ево.
Матео, закінчив. Молодець.
- Вам подобається готувати торт? - Так.
- Я вже так хочу їсти. - Спочатку приготуймо торт.
Торт…
Майже готово…
Поставимо в духовку на 30 хвилин
на 160 градусів…
Торт підросте, і ми його з'їмо.
Чекаємо 30 хвилин, а тим часом я приготую…
- Так смачно. - …кексики.
Мене хвалять за їхні манери
й за те, які вони розвинені.
Вони дуже розумні.
У них багато різних досвідів.
- Дивіться, ось так. - По колу.
Коло за колом…
Ідеально!
Мені подобається. Браво!
Вітання! Ви чудово впоралися, діти.
МАДРИДСЬКИЙ ПАРК АТРАКЦІОНІВ
Гаразд, друзі.
Ми прийшли відсвяткувати день народження Джуоніора.
Вони відкрили для нас парк.
Розважайтеся, і дуже дякую, що прийшли.
Ми сумуватимемо за татом,
але ми всі зібралися тут заради найстаршого в сім'ї.
Гаразд, нумо розважатися.
Відсвяткувати день народження в парку атракціонів, відкритому лише для нас,
це фантастика.
Таке лиш вона може.
МАДРИДСЬКИЙ ПАРК АТРАКЦІОНІВ
Так круто.
Хто хоче на цей?
- Будь ласка. - Я!
Відгуляти день народження Кріса в парку атракціонів — оце потіха.
Це мрія.
Хіба можна придумати щось ліпше?
Ми зачекаємо тут і подивимося.
Трясця.
Обережно з телефоном, Еду.
Три, два, один…
Боже мій!
Джуніоре, дивися! Помахай.
Кріштіану Джуніор…
Його обличчя, коли ми дісталися нагору…
Мабуть, думав: «Куди ці негідники мене затягнули?»
Але він сміливий.
Думаю, я більше злякався, ніж він.
- Якщо не хочеш, не катайся. - Мене знудить.
Якщо не хочеш, не треба.
Дівчата, ви там помрете.
- Джіо, я потримаю сумку. - Хвилинку.
- Побачимося. - Вони піднімуться?
Побачимо.
Гаразд, що треба робити?
Опусти ось так, люба.
- А пояс? - Це зробить той хлопець.
Він нас пристебне?
Мені так страшно!
- Софі… - Що?
Там до всирачки страшно.
- Спускаєшся так швидко… - Будь ласка.
Так страшно.
Щасти.
Коли я побачив, як Джорджина підіймається,
я сказав: «Вона не знає, як там високо».
Вона ж гадки не має.
Хай йому грець.
Гівнюк!
Так страшно!
Ви знущаєтеся?
Так страшно.
Я дуже боюся гірок.
Друзі підманули мене.
Боже.
У що я дозволила себе втягнути? Думала, що помру.
Я покатаюся на цій.
Їдьмо!
Скажіть їм, щоб не надто швидко.
Крісе, я зараз накладу в штани.
Якщо я обісруся…
Повільно, будь ласка! Повільно!
Повільно!
Хай їде повільно, так?
- Я не зможу. - Помираю зі страху.
- Зупиніть! - Помираю.
Привіт, ми тут… Ви вже приїхали?
Гаразд. Я скажу їм, щоб вас впустили.
Гаразд, до зустрічі.
Зараз буде Веро з дівчатами.
У 2015 році я в Бристолі
няньчила дівчаток-двійнят.
Ми підтримуємо зв'язок,
і я запрошую їх на дні народження дітей.
Ми на зв'язку, відколи я поїхала, і вони досі мої дівчатка.
Ти їх бачила?
Мама наглядала за ними, коли вони були такі ж маленькі, як ви.
Так.
Дивися, у них є сережки.
Які гарні.
Дивися на Алану, вона хоче йти з…
Так мило.
Марі — твоя подруга?
- Вони подруги. - Візьми її за руку. Ось так.
Так мило.
Як довго ви були разом у Бристолі?
Два місяці, так?
Приблизно три місяці.
Так круто.
Вони були їхнього віку.
Три, майже чотири.
Пам'ятаєте, я вчила вас танцювати балет?
- Так. - Я чула, ви гарно танцюєте.
Вони танцюють з мамою.
- Так. - Ось так.
- Дуже добре. - Ви досі танцюєте?
- Що ще? Спорт? - Так.
Дуже добре.
Я дуже їх люблю.
Я гуляла з ними, купала їх,
водила їх до школи, годувала їх.
Я багато дізналася про те, як бути мамою. Саме тоді я навчилася дбати про дітей.
У Бристолі.
- Це наче… - Вони чудово ладнають.
Так.
- Краще, ніж з іншими дітьми. - Так.
Бо я часто про них розказую.
- Чудово. Ділитися — дуже важливо. - Сюди, дівчата.
На зелений.
- На який ми сядемо? - Хто хоче?
- Добре. - Ану.
Опустимо це.
Ремінь безпеки.
Бувайте!
Ми летимо!
Джіо дуже любляча як мати.
Увесь час їх дивує, ігри…
Вона така жива й енергійна,
тому з нею завжди весело, бо вона постійно грається.
Усе.
- Чудово! - Браво, мої любі.
Ми чудово провели час на дні народження Джуніора,
і він був дуже щасливий.
З днем народження тебе!
З днем народження, Джуніоре
З днем народження тебе!
Фантастичний торт!
Загадай бажання!
- Браво! - Браво!
Цей торт спекли
Алана, Матео та Ева.
Вони спекли тобі торт.
Поцілуйте брата.
- Так мило. - Мої любі.
Прошу…
Джуніору так сподобався сюрприз,
і це для мене як матері найприємніше
після стількох зусиль і витраченого часу.
Організація забирає багато часу.
- Подивіться на цю футболку. Дякую. - Гарна.
- Супер.
Мауро, ходи сюди. Хіба не круто?
Справді? Це вони зробили?
Відкрий ось цей.
- Дякую. - Вони прекрасні.
Джіо — ідеальна мати.
Їй до всього є діло,
вона стежить за всім 24/7.
Вона повністю в це залучена.
У їхню освіту й розвиток.
Ти будеш у захваті.
Ходи, Карлосе.
- Ось, любий. - Овва.
Дуже дякую всім за це.
Носи.
Дякую.
Джіо не просто пречудова мати. Вона набагато більше.
У неї є й інші якості, про які люди не знають.
Вона допомагає мені багато з чим.
«ІНСПАРІЯ» ДОГЛЯД ЗА ВОЛОССЯМ
«Інспарія» — це клініка догляду за волоссям.
Вона належить Кріштіану, а я нею керую.
Це успішний бізнес, який робить багатьох людей щасливими.
Сподіваюся, так буде й надалі.
Вона дуже працьовита. У неї є власні ідеї.
Стосовно мого бізнесу,
готелів,
а також «Інспарії»
в неї є своя думка.
У неї є чуйка,
вона ділиться зі мною своєю думкою, і я їй дуже вдячний.
- Доброго ранку. - Привіт, доброго.
Я розкажу тобі про процедуру.
Лікування полягає в тому, що береться зразок крові.
Ти знаєш, що головна мета БТП —
регенерація фолікулярної одиниці.
У результаті волосся стає набагато здоровішим,
товщим, блискучішим, і врешті ти отримуєш волосся, яке хочеш.
Ми почнемо зі зразка крові,
а далі нанесення на шкіру голови.
- Добре. - Гаразд? Це творить дива.
У мене не найкраще волосся. Але воно є.
- Запиши це, якщо зможеш. - Так.
- Це ж недовго. - Добре.
Простягни руку…
- Мені стиснути кулак? - Так, стисни.
Я зараз уколю.
Мені взагалі не було боляче.
У тебе добре виходить.
Можеш віднести в центрифугу?
Добре, почнемо лікування.
Гаразд?
Гаразд, починаємо.
Ми проведемо п'ять уявних ліній.
Ввожу уздовж першої лінії.
Це не боляче.
Добре, друга доза.
У них своя вібраційна техніка, і ти нічого не відчуваєш.
Це справді приємно. Мені сподобалося.
- Готово. Ідеально. - Гаразд.
Дуже добре.
- Дуже просто. - Так.
Ти вмієш орудувати голкою.
- Було не боляче, і кров не йшла. - Ні.
- Чудова робота. - Щасти.
- Тобі теж. - Чао.
Я люблю дбати про себе. Мушу.
Я щодня працюю над тим,
щоб добре почуватися фізично й емоційно.
«ІНСПАРІЯ»
МАРБЕЛЬЯ, ІСПАНІЯ
Вигляд чудовий.
Що це за рис мрії?
Як гарно.
- Сподіваюся, вам смакуватиме. - Дякую.
Дякуємо!
Краса!
Неймовірно, так?
«Дорогенькі» збираються разом, щоб посміятися,
гарно провести час
і відірватися.
Ми любимо поїсти.
Тож ми їмо весело.
Розважаємося.
П'ю за день народження Івана,
який у свої 30 у чудовій формі, і п'ю за ще 100 попереду.
І ще один тост за те, що я сьогодні отримую нагороду.
Я дуже щаслива.
Я нервуюся, бо буду на сцені й не знаю, що казати.
Хай там як,
вип'ємо…
- Тост! - За всіх вас.
Вітання!
З днем народження, Іване.
Сьогодні я отримую нагороду за добрі вчинки.
Ніколи не думала, що отримаю
таку нагороду.
Я дуже вдячна й щаслива.
Що ти сьогодні одягнеш?
Зелену сукню Алі К. Ту, яку я не одягнула в Каннах.
Як завжди, усе вирішує доля.
Я не знала, що отримаю нагороду…
А сукня вже є.
…а в мене є сукня, яка чекає
на особливу нагоду.
Я нарешті одягну сукню Алі К на «Старлайт».
Це перший червоний килим після Канн,
і я дуже хочу її одягти,
тож це мій шанс.
Я точно одягну сукню Алі К.
Привіт!
- Привіт! - Привіт!
Я зараз з'їм цукерку.
- Чудово! - Браво!
А риба?
Я з'їм рибу з цукеркою.
З днем народження тебе
З днем народження, дорогий Іване
З днем народження тебе
Справді, дякую.
Стільки емоцій.
Чудове поло із Ла-Заґалети.
- Одягни його! - Ні!
- Нізащо… - Він у «Gucci».
Нізащо!
Я вам скажу дещо. Мало хто бував у Ла-Заґалеті й отримав поло.
У мене є план «Б».
Твоя реакція мене засмутила.
Ти вперше не приміряв подарунок. Оце нахаба!
Не прикидайся. Ми тебе знаємо.
- Дорогий… - Під новорічну ялинку.
Я так хвилююся.
Чи для машини.
Ми наче сороки.
О боже.
Це діамант.
Обережно, бо може розбитися.
Мене трясе.
Перепрошую? Не можу повірити.
Тобі треба піти приміряти…
- Не налазить. - «Хочу, щоб мені поміняли».
Нічогенький діамантовий перстень.
Ти збожеволіла?
- Нема за що, Іване. - Чорт.
Урешті-решт «дорогенькі»
з матріархом Джорджиною —
це наче сім'я, яку ми собі обрали.
«СТАРЛАЙТ» «КАТАЛАНА ОКСІДЕНТЕ»
Вітаємо.
Дякую.
Сюди, будь ласка.
Отримати нагороду, вийти на сцену, говорити перед купою людей…
Я трохи нервуюся, але щаслива.
- Привіт, як справи? Приємно познайомитися. - Ми знайомі.
- Так? - Так.
Не знаю.
Ви всі прийшли?
- Так. - Твій хлопець теж?
Ні, у нього сьогодні гра в Барселоні.
Ви чудова пара.
- Правда? Дякую. - Так.
Справді.
Прекрасна пара.
Яка гарна сукня.
Як справи?
Подобається? Можу позичити.
Я в захваті. Де мені стати?
- Ви знайомі? - Так, із часів Мадриду.
Ми знайомі, але не спілкуємося, бо вона переїхала в Турин.
Вітаю.
Не знаю, як вітатися.
Поцілуймося. Повітряні поцілунки.
Я вже вітався з тобою.
Гаразд, ходи сюди.
Мене затисли.
Мене теж.
Антоніо, я знаю, тобі тут гарно, але мені сказали теж знятися.
Люди вищих за мене не буде на цьому знімку.
Я тобі дозволяю.
- Твоя маска. - Точно.
- Я вас представлю. - Привіт.
- Як справи? - Чудово.
- Рада познайомитися. - Я теж.
Мої друзі завжди купують мені вашу соломку в «Меркадоні».
- З ковбасою. - Справді?
Набиваємо шлунки вашою соломкою. Соломкою Бертіна.
- Вона найкраща. - Так.
Чудово.
Сюди.
Сюди?
Нарешті.
Я бажаю всім нам…
Сподіваюся, голос не тремтить.
- Привіт. - Привіт.
- Як справи? - Репетирую промову,
мої подяки.
- Так? - Так, але голос тремтить.
Я не витягую ось тут.
Це довгий рядок.
Це лише гра для тебе, нічого більше
Ти завжди був револьвером, а я кулею
Хіба якщо низько, тоді візьму.
- Я все проспіваю, не хвилюйся. - Точно.
Приєднаєшся, коли захочеш.
Друзі, треба виходити на сцену.
Ми не могли не скористатися цією нагодою,
щоб нагородити Джорджину.
Її скромне походження — ключ до розуміння її покликання й співчуття.
Серед ініціатив, які вона підтримує,
заслуговує на увагу її робота з «Новим майбутнім».
Вона фінансово допомагає дітям із неблагополучних сімей
і навідує їх у притулках.
Також вона підтримує тісний зв'язок із фундацією «Есфера»
й присвячує свій людям з інвалідністю.
Люба, я ледве стою на ногах.
Я візьму її із собою.
Через усе перелічене
нагорода «Старлайт 2021» присуджується Джорджині Родріґес.
Вітаю, Джорджино.
- Дякую. - Вітання.
Дякую.
- Вітання. - Дякую.
Дякую.
- Вітання. - Вона твоя.
Я люблю допомагати.
Це робить мене щасливою —
допомагати іншим грошима
чи віддавати їм мій час.
Чи привертати увагу.
Ділитися увагою, яка прикута до мене, щоб їх також побачили й почули.
Чому ні? Якщо я можу допомогти.
Дуже дякую.
Для мене честь стояти тут й отримати нагороду взаємодопомоги.
Я прошу про здоров'я для себе й усіх інших.
Взаємодопомога йде від серця.
Неважливо коли.
«КАСА ТАВЕРНА»
Важливо робити це швидко.
Коли це потрібно.
Вітаю!
Ви всі маєте чудовий вигляд.
- Як справи? - Вітаю!
Давати голос організаціям, про які люди не знають.
Джіо хотіла запросити вас поїсти тут.
- Дякуємо. - Дякуємо.
Браво, Джорджино.
- Ну що, голодні? - Так.
Я дуже турботлива.
Я дбаю про людей.
Особливо про тих, що цього потребують.
У нас для тебе дещо є.
- Справді? - Від фундації.
- Дуже дякую. - Подивися.
У мене також є лист і малюнок для тебе.
«Люба подруго, Джорджино.
Ми знаємо, що ти любиш дітей, і тому в тебе така чудова сім'я.
Ти стала прекрасною мамою. Віддаєш стільки любові.
Це демонструє, яка ти чудова людина, і що тобі не байдуже до інших.
Ти підтримуєш тих,
кого недолюбили, чи хто має особливості. Як ми.
Ти завжди даруєш надію тим, кому вона потрібна.
Дякуємо за співпрацю з нами».
Дякую, Марісо.
Разом ми зможемо змінити світ на краще.
Нам треба виявити солідарність.
Дякую.
Коли отримала нагороду, думала про маму,
цінності, яким вона мене навчила, і про тата також.
Про сестру, Кріштіану,
нашу сім'ю, дітей.
Я присвячую її всім, хто мене теж любить.
- Я попрошу вас залишитися. - Добре.
Зараз буде особлива мить.
Залиштеся з нами на сцені, щоб привітати Берета.
СТАРЛАЙТ-ГАЛА
Вітаю.
Це початок.
Я далі допомагатиму, чим зможу.
Я закликаю людей допомагати.
Чиніть правильно, хай там що.
Дякую, що вибрала мою пісню й проспівала її зі мною.
Мені було дуже приємно зробити це для доброї справи.
- Дуже дякую. - Дякую, Берете.
Оплески.
Дякую.
Для мене дуже важливо не забувати, звідки я.
Хто я.
Урешті-решт досвід життя визначає, хто ти.
Я дуже щаслива бути тією, ким я є.
Усі зможуть побачити,
хто така Джорджина,
що стоїть за соцмережами,
новинами,
тим, що про мене пишуть у пресі.
Багато людей знають моє ім'я,
бо я дівчина Кріштіану Роналду.
Тепер люди знають мене справжню.
Я — Джорджина.
Я змогла повернутися до свого коріння.
Голосно сміятися.
Розрюмсатися.
Радіти життю щохвилини, щодня
й розділяти це щастя зі своєю сім'єю.
МАНЧЕСТЕР, АНГЛІЯ
«МАНЧЕСТЕР ЮНАЙТЕД» ПІДПИСАВ КОНТРАКТ ІЗ РОНАЛДУ
КРІШТІАНУ НОСИТИМЕ СЬОМИЙ НОМЕР
РОНАЛДУ ПОВЕРТАЄТЬСЯ В «ЮНАЙТЕД» «СІТІ» ВІДСТУПАЄ
ЛЮДИНА ДНЯ!
ПОВЕРНЕННЯ В «МАНЧЕСТЕР» ПІСЛЯ 12 РОКІВ
«МАНЧЕСТЕР» І «ЮВЕНТУС» ДОМОВИЛИСЯ
Ми таки переїжджаємо.
Я страшенно рада.
Я знаю, все буде супер.
Урешті-решт моє місце там, де щасливий мій коханий,
і ми дуже раді, що їдемо.
Це ще одна нагода для людей насолодитися моєю грою, моїми голами.
Це ще не кінець.
Це не кінець, це початок.
МИ ЧЕКАЄМО НА ДВІЙНЮ У НАШИХ СЕРЦЯХ ЛЮБОВ
НЕ МОЖЕМО ВАС ДОЧЕКАТИСЯ
- Як твої справи? - Дуже добре.
Я все ще записую.
Чула музику в червні. Подумала: «Боже».
Не могла дочекатися, коли побачу шоу з цією чудовою піснею.
Вона мене заторкнула.
Якщо чесно, як і багато твоїх текстів.
Я працювала в «Gucci», і Кріс мене часто підвозив.
Він підвозив мене в «Бугатті» чи в якійсь іншій його машині.
Мої співробітники навісніли.
Казали: «Приїжджаєш на автобусі, а їдеш у шикарній машині».
І твоя музика про це ж. Я не могла повірити.
Так, це те, через що нам доводиться проходити.
Думаю, це...
- Це дуже правдива пісня. - Так.
Це подяка людям, що були з тобою від самого початку.
Друзям. Це складно, так? Люди думають...
Саме так.
Друзі — це сім'я, яку ти вибираєш собі сам.
Вітання із сином.
Це така радість і натхнення. Діти — це найкраще в житті.
Вони дають силу й наснагу, які нам потрібні, щоб жити далі.
Тож я мрію про зустріч, і що ми зможемо
попрацювати разом.
Звичайно. Радий поговорити з тобою, і до скорої зустрічі.
«Я Джорджина», 0617002.
Дубль один.
Ну ж бо, постарайся.
Джорджино. Мотор.
Я була офіціанткою, прибиральницею,
продавчинею.
- Але тепер… - Але тепер, блін, я головна.
Так!
«Джорджино, у вас є досвід?»
Я не знала, як учтиво з ним привітатися.
Почтиво.
- Що я сказала? - «Учтиво».
Ось так.
Так нормально?
- Фігуру було видно в камеру чи ні? - Її.
Я не знала, що оточена
членами королівської родини й чиновниками.
Як це сказати?
«Аристократами».
У мене в голові лиш «Аристокрейзі».
- Моїй собаці довіряти не можна. - Чому?
Вона така сучка.
Дивиться на мене й робить ось так…
Повернися.
Дуже добре.
Оле.
Ну як вона?
Люди побачать всі мої пори. Далі.
Я була така зла…
Ви покажете всі мої вади.
На моєму манто жук?
- Шмат лайна. - Тепер він цінний.
Тече.
Лови.
Гаразд?
Я — ДЖОРДЖИНА
Не підрізай, бо я розізлюся.
Ми вже закінчили?
Повернімося трохи назад.
Щоб створити собі пошту, треба вічність.
Мозок не працює.
Я за ручку й папір.
Я стаю блондинкою, і нічого не заходить.
Цемент. Нічого не пропускає.
Не знімай. У мене щось у зубах.
Я маю…
Не знімай це.
Шматок баранини застряг.
Звісно, я покажу вам, що роблю найкраще.
Антоніо багато пукає.
- Так. - Знаєш, хто пукає найбільше? Пепе.
Пепе товстий, бо він багато їсть.
Я була така, а моє око…
І моя сестра…
Гаразд. Тепер дайте мені спокій.
Можеш більше не вдавати
Це не моя документалка.
Гаразд? Наступна буде про мене.
До скорої зустрічі.
Переклад субтитрів: Людмила Речич