‎UN SERIAL REALITY NETFLIX
‎SEVILLA, SPANIA
‎Meciul de azi e foarte important.
‎Portugalia joacă contra Belgiei ‎pentru un loc în sferturile de finală.
‎Mergem la un restaurant ‎care-i place lui Edu.
‎Cel mai bun din oraș.
‎Prima dată în Sevilla, la Premiile MTV, ‎ne-a dus și ne-a plăcut.
‎Am amintiri superbe din Sevilla,
‎fiindcă acum doi ani am prezentat ‎premiile MTV.
‎Cristiano a venit cu mine.
‎A fost prima dată ‎când am schimbat rolurile.
‎Eu eram pe scenă, iar el era în public.
‎Sevilla are o culoare specială
‎Îmi place mult.
‎Sevilla încă are un farmec aparte…
‎Mi-ați distrus șansele de a fi cântăreață.
‎Cântă! Nu contează. Ai putea fi…
‎Poți face multe. ‎Nu trebuie să fii cântăreață.
‎„Mocântactriță”, cum îmi spune Helen.
‎Mocântactriță: model, cântăreață, actriță.
‎Îmi place mult să cânt.
‎Dacă mă pricep sau nu e o altă poveste.
‎PIAȚA ALTOZANO
‎- Bine. Pentru Gio. ‎- Mulțumim că ne-ai invitat.
‎- Mersi că ne inviți mereu. ‎- O idee super.
‎Să câștige Portugalia ‎și să ne distrăm bine!
‎Nu cred c-am mai fost cu tine ‎în prima linie.
‎- Primul rând. ‎- N-am fost.
‎M-a lovit o minge în cap la tenis.
‎Cris a încercat s-o oprească, ‎dar m-a lovit.
‎Mereu am avut un talent special ‎în a fi lovită de minge.
‎După cinci minute din meci,
‎o minge a zburat spre mine.
‎Cu reflexele lui, a oprit-o, ‎dar mi-a ricoșat în cap.
‎A oprit-o și a ricoșat în mine.
‎Dacă totul merge bine azi, ‎Los Rebujitos vor fi aici.
‎Dacă ai organizat-o, poate nu.
‎Eram în Portugalia în vacanță,
‎…și i-am sunat pe Los Rebujitos.
‎Voiam să-i surprind pe Gio și Cristiano.
‎Dădusem o petrecere pentru Cristiano ‎cu cântăreți portughezi
‎și am zis: „Suntem toți spanioli,
‎hai să-i oferim un concert lui Cris cu…”
‎O notă spaniolă.
‎Julia zice: „Îi ador pe Los Rebujitos”
‎și eu zic: „Îi știu. ‎Au fost la ‎El Chiringuito.”
‎Așa c-am luat inițiativa ‎și am spus: „Mă ocup eu.”
‎Los Rebujitos mi-au spus ‎că e o idee grozavă și că vor veni.
‎A venit ziua,
‎încep să le scriu. ‎S-a făcut 16:00 apoi 17:00.
‎Veneau din Cádiz în Portugalia.
‎Noi: „Edu, ce s-a întâmplat?”
‎„Nu vin. Au înțeles greșit. ‎Au crezut că e săptămâna viitoare.”
‎„Nu vin. Ce ne facem?”
‎- Nu-mi venea să cred. ‎- Nu te cred.
‎Cel mai rău a fost la cină.
‎De cum a început,
‎m-au luat la rost.
‎- Era în fața mea. ‎- Fix ca acum.
‎Când Georgina, Paixão și Toni ‎se întâlnesc, crede-mă…
‎Ne-a oferit pretextul perfect ‎să ne petrecem toată noaptea râzând.
‎Cris a fost singurul care nu spunea nimic.
‎Nu voia să se bage.
‎Cris nu s-a băgat? Nici vorbă.
‎Tăcea, apoi îl înghiontea pe Paixão
‎și spunea: „Stresează-l!”
‎Toate săruturile posibile
‎Cheia pentru inima ta irezistibilă
‎Los Rebujitos!
‎Ce faceți?
‎La naiba!
‎Noroc!
‎Sigur că da.
‎- Vom cânta azi! ‎- Ce faceți?
‎Bun venit!
‎Mulțumesc mult.
‎- Bun venit! ‎- Cu plăcere. Cum e la Sevilla?
‎- Bine? ‎- Perfect.
‎- Cum ești? ‎- Super.
‎Niște muzică live, nu?
‎Ceva de calitate.
‎Eram supărați de ce se întâmplase.
‎Oricum, mulțumesc că n-ați venit.
‎Ne-ați dat un motiv ‎să ne batem joc de el tot anul.
‎- Te-au luat la rost? ‎- M-au învinovățit.
‎- Venim imediat. ‎- Bine.
‎Mi-am îndeplinit visul de a-i aduce ‎pe Los Rebujitos,
‎așa că pot să nu mă mai tachineze
‎că nu i-am adus anul trecut în Portugalia.
‎Iată un cântec
‎pe care l-am compus la apus în Tarifa.
‎Poate-l știți.
‎Plaja pe care ne-ai lăsat ‎cu ochii în soare.
‎Aceeași plajă?
‎Acolo eram. Exact.
‎Ce palpitant!
‎Îmi place asta.
‎- Haide! ‎- Să dansăm!
‎Stai!
‎Ole!
‎Haide!
‎Ole!
‎- Bravo! ‎- Uită-te la gitana aia!
‎Bravo!
‎Am dat totul. Nu m-am putut opri.
‎Vibrația aia pozitivă ‎m-a făcut să vreau să cânt.
‎Am emoții.
‎Vreau să câștige.
‎Vreau să ajungă în sferturi ‎și să câștige Campionatul European.
‎Bună!
‎Meciul de azi cu Belgia e decisiv.
‎Ori merg acasă, ori merg mai departe.
‎E foarte tensionat.
‎Am emoții.
‎Ai emoții, Gio?
‎Sunt emoționată foc.
‎„Emoționată foc”?
‎Rezultatul?
‎- Ce zici? ‎- Doi zero pentru Portugalia.
‎- Doi la zero. ‎- Cristiano Ronaldo.
‎- Cris e mai bun. ‎- Cum se simte?
‎Haide, frate!
‎În prima jumătate, ‎raportul de forțe e echilibrat.
‎Un meci ciudat.
‎Lucrurile nu merg cum te aștepți.
‎S-a terminat?
‎Portugalia‎,‎ zero, Belgia, unu.
‎Belgia a învins Portugalia.
‎Nu ne așteptam să fie așa.
‎Eram siguri că vom câștiga.
‎Felicitări Belgiei, care a trecut prin…
‎Mereu vrei să câștigi, să faci ce trebuie,
‎dar știm că e imposibil.
‎Și când știi că Cristianito a plâns,
‎te simți, ca tată… Te supără.
‎Haide, Cris! Tata se poate odihni acum.
‎Plânge pentru că simte lucruri.
‎Și dacă plânge, e pentru că e supărat ‎că lucrurile nu au mers bine.
‎E ca mine și asta mă face mândru.
‎Nu te supăra! ‎Trebuie să-l înveselești pe tata.
‎Trebuie să te liniștești.
‎Așa e fotbalul.
‎E foarte greu pentru noi toți
‎dar trebuie să pășim cu dreptul,
‎să fim pozitivi
‎și s-avem grijă de Cristiano, ‎să se poată deconecta.
‎Dacă ne-ar fi spus atunci
‎că tatăl lui va fi golgheterul ‎Campionatului European 2021,
‎ar fi reacționat mai bine la înfrângere.
‎Așa e viața.
‎Sunt vremuri bune și vremuri așa și așa ‎și trebuie să fie pregătit.
‎Îi spun mereu:
‎„De când ne naștem până când murim,
‎vom înfrunta multe provocări.”
‎„Lumea asta nu e ușoară.”
‎MALLORCA, SPANIA
‎În sfârșit, după un an lung de muncă,
‎vacanța noastră începe în Mallorca.
‎Ador Mallorca. ‎E al treilea an al nostru acolo.
‎Sunt cele mai bune ape din Europa.
‎Totul a ieșit perfect.
‎Casa, amplasarea, totul.
‎Tot ce am cerut a fost perfect.
‎Ce ne trebuia.
‎Când suntem în vacanță, încercăm ‎să facem ce nu fac eu în sezon.
‎Vreau să mă relaxez, să fac orice…
‎Să fiu cu cei dragi, cu prietenii.
‎Să mă simt liber ca pasărea cerului.
‎Să fac ce vreau.
‎Doar…
‎să mă relaxez, să călătoresc,
‎să navighez, să fiu pe iaht.
‎Să mă bucur de viață.
‎Acasă, ești tu însuți.
‎Ei știu cum e tatăl lor.
‎Adevăratul Cristiano, 100%.
‎Copiii mei, Gio, prietenii mei apropiați, ‎familia mea… Toți mă cunosc.
‎Casa e uriașă.
‎Chiar pe plajă.
‎Piscina e cam departe de casă,
‎ca să nu ne trezească copiii dacă dormim.
‎E multă iarbă pe care să alerge copiii,
‎accesul la casă e restricționat
‎iar paparazzii sunt la distanță.
‎Am stat câteva zile singuri,
‎apoi ni s-au alăturat prietenii.
‎Au venit când și-au putut lua liber.
‎A fost grozav.
‎A meritat anul ăsta.
‎Cristiano și Gio ne-au invitat ‎în vacanță cu ei.
‎Când suntem în vacanță, petrecem împreună
‎și alți prieteni vin și pleacă,
‎de ce mai ai nevoie ca să te distrezi?
‎MULTĂ IUBIRE
‎Când ne întâlnim cu prietenii, ‎ne distrăm de pomină.
‎Ori de câte ori apare o minge, ‎cineva o lovește,
‎o pasează, mă rog…
‎Chestii de băieți.
‎Cristianito.
‎Mi-ar plăcea să fie fotbalist, ‎pentru că are abilități.
‎Nu vreau să renunțe la asta, ‎pentru că toți oamenii sunt competenți.
‎Au un dar, un talent.
‎Unele talente te pot face bogat,
‎altele, nu, dar tot talent e.
‎În Mallorca, ca oriunde altundeva,
‎ne place să ne relaxăm, ‎să ne bucurăm de plajă,
‎de piscină
‎și de restaurante grozave…
‎Și de pat.
‎Ne place să… ne odihnim.
‎CANNES, FRANȚA
‎AL 74-LEA FESTIVAL INTERNAȚIONAL DE FILM ‎DE LA CANNES
‎Ei bine…
‎în sfârșit, vine ziua.
‎Festivalul de Film la Cannes.
‎Am luat o pauză din vacanță ca să merg ‎la Festivalul de Film de la Cannes.
‎Poate fi cam dificil când lucrez și,
‎slavă Domnului că e de lucru,
‎să mă deconectez în vacanță.
‎Nu mă deranjează. Mă bucură.
‎Nu știam că e plajă la Cannes. ‎Trebuia să-mi spui.
‎E Riviera Franceză.
‎Ce tare! Iahturile nu arată rău.
‎- Puteam veni cu iahtul. ‎- Adevărat.
‎Ți-e foame?
‎Mereu.
‎Trebuie să mănânc ceva ușor. ‎Mă gândesc la ce.
‎Mă voi interesa.
‎„Cinci alimente care reduc balonarea.”
‎„Smochinele,
‎ananasul, papaia și kiwiul.”
‎- Bun. Și mâncare adevărată? ‎- Voiam să zic.
‎Ceva care nu e fruct, te rog?
‎Anul acesta, din păcate, ‎festivalul a fost în timpul verii.
‎Când sunt în vacanță,
‎mă gândesc: „Sunt în vacanță, ‎sunt plecată,
‎ieșim mult mai mult,
‎mai multe deserturi, vara, ‎vrei înghețată.”
‎Anul acesta, am ținut dietă 15 zile.
‎Cred că voi mânca pui la grătar.
‎Eu nu trebuie să pozez. ‎Pot mânca bine, nu?
‎O să mă faci invidioasă.
‎Bine, o să mănânc ceva la grătar.
‎Nu greutatea mă preocupă,
‎ci cât de bine mă simt cu mine
‎și cât de bine mă alimentez.
‎Salată de castraveți.
‎Glumesc. Am zis că e pentru masaj.
‎Încă una.
‎Înaintea unui eveniment, ‎nu dormi prea bine, ești entuziasmat.
‎Așa că cer niște castraveți și îi aplic.
‎Jumătate de castravete m-a costat ‎patru euro.
‎Cel mai scump castravete din viața mea.
‎Ce-am făcut?
‎L-am pus pe ochi
‎și apoi am mâncat resturile.
‎Nicolas m-a sunat
‎ca să facem pozele de sosire la Cannes.
‎Nu fac asta, Ramón.
‎Trebuie să facem o poză cu hotelul ‎și s-o publicăm.
‎Ramón, pot face o poză
‎pe scări, în rochie și machiată.
‎Bine.
‎Cu care să încep? ‎Cea maro? Vino să mă ajuți.
‎Vom începe cu cea maro, ‎cea pe care o vei purta.
‎- Știu. ‎- Julia?
‎Pe care o porți mai întâi?
‎- Pe a lui Jean Paul. ‎- Bine.
‎Altfel, bietul Ramón…
‎va ajunge în mare cu peștii.
‎Viața lui Gio e plină de contraste.
‎De la a fi casnică, ‎eu am văzut-o făcând curat, călcând
‎…și aspirând,
‎până la extrema cealaltă ‎în care e un fel de…
‎frumoasa balului.
‎Julia, nu te lăsa manipulată!
‎Știi că nu mă las.
‎- Gata. ‎- Haide!
‎- Mamă! ‎- Bum!
‎Îți place?
‎- Ce părere ai? ‎- Mamă! Fantastic.
‎- Aș poza așa. ‎- Ador rochia.
‎Uite cum se potrivește.
‎- Corpul arată uimitor. ‎- Da.
‎E tot al meu.
‎- Adică, ți-l pune în valoare. ‎- Așa e.
‎Fără prânz. Fără cină ieri.
‎- Fără machiaj. ‎- Fără mic dejun.
‎- Părul nu e gata. ‎- Așa?
‎Îmi place. Da.
‎Așa?
‎Sau așa.
‎- Așa. ‎- Cu părul desfăcut.
‎Părul desfăcut.
‎- Îl prefer prins. ‎- Da?
‎Aș face o coadă de cal. E mai simplă.
‎O coadă de cal? Haide!
‎Dacă alegi
‎Jean Paul Gaultier haute couture,
‎voi fi fericit.
‎Asta e cea de la Paris.
‎- Da. ‎- De la atelier.
‎O am pe cea verde de Ali K,
‎de când am făcut proba ‎în hotelul lui Cris din Gran Via.
‎Ramón insistă
‎să port rochia lui Jean Paul ‎fiindcă e o oportunitate
‎și o opțiune uimitoare.
‎Hai, vreau s-o văd pe aia.
‎Bun, o să mă gândesc la asta.
‎O să vezi. Asta e.
‎Când mă văd gătită…
‎Arăți uimitor cu ambele.
‎Nu contează care.
‎O să mă gândesc la asta. Ciao!
‎Terminăm cu machiajul,
‎facem o probă, iar la 17:20, ‎aduc bijuteriile.
‎Le vezi. Sunt frumoase.
‎Sunt smaralde dacă o aleg pe cea verde?
‎Smaraldele nu sunt…
‎Știi cine vine azi? Heidi Klum.
‎Nicole Kidman.
‎Sharon Stone.
‎Pielea maro nu iese în evidență pe plajă.
‎Ți se potrivesc ambele.
‎E vară și îți arăți spatele, brațele
‎și șlițul…
‎E sexy.
‎- Bijuteriile sunt gata. ‎- Au un colier…
‎Te vor face să strălucești.
‎Ea are cuvântul final. ‎Eu îi spun părerea mea.
‎Dacă mi se pare foarte…
‎IMPRESAR UNO MODELS
‎…important, insist.
‎Uite, Nicole Kidman, care vine diseară, ‎poartă Gaultier.
‎Personalități marcante…
‎Nu e o marcă fără legătură ‎cu acei oameni menționați de tine.
‎Dimpotrivă.
‎Simt presiune din partea lui Ramón.
‎Nu vreau să insult pe nimeni.
‎Nu vreau să se simtă prost ‎că nu am ales rochiile lor.
‎N-o să te presăm.
‎Tu trebuie să decizi.
‎De asta ai o echipă de profesioniști.
‎Știm ce facem
‎și te sfătuim cum credem ‎că e mai bine pentru tine.
‎Gândește-te, relaxează-te,
‎termină-ți machiajul!
‎Făcusem o probă în dimineața aia.
‎Era uimitoare. Arăta minunat.
‎Ne-am gândit că aia e rochia.
‎Mă duc să iau bijuteriile pentru cea maro,
‎mă întorc și se întâmplase ceva ‎în camera aia.
‎- Lucrăm de trei luni la asta. ‎- N-am spus nimic.
‎Mi-a cerut părerea și i-am spus-o.
‎Bine.
‎Nu eu decid…
‎Nicolas nu a spus nimic. Eu vreau…
‎Da, nu știu ce se întâmplă.
‎Nicolas e fotograful din apartament,
‎un fotograf de modă.
‎Cred că e unul dintre cei mai buni ‎din Europa.
‎Când călătoresc pentru festivaluri
‎și am ocazia să apar pe o copertă, ‎îmi place să mă pozeze el.
‎Cristiano m-a văzut ‎la proba cu Jean Paul și a spus:
‎„Maro? Poart-o pe cea verde!”
‎A văzut-o personal.
‎Fiecare e expert în domeniul lui, știi?
‎Nu sunt fotograf, așa că nu încerc să fiu.
‎Nu-s stilist, așa că nu încerc să fiu.
‎Sunt impresar…
‎- Faci pe stilistul. ‎- Nu.
‎Sunt impresarul tău ‎și mă gândesc la expunerea ta,
‎la ce e mai bine pentru tine,
‎ce îți oferă noi șanse.
‎La asta mă gândesc.
‎Alții nu se gândesc la asta.
‎Era o tensiune ‎nu doar între Ramón și Nicolas,
‎ci și între Ramon și ceilalți din cameră.
‎Ramón arunca pumnale în toate părțile.
‎Cum nu am fost sigură ‎ce rochie să port până azi,
‎nu mă imaginasem
‎cu o coafură pentru acel tip de rochie.
‎Încă nu sunt sigură.
‎Mai sunt 20 de minute până ne ia mașina,
‎și nu s-a hotărât ce rochie să poarte.
‎Trebuie să decidă, ‎dar trebuie să fie chiar acum.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Sunt… gata.
‎Georgina a luat o decizie bună pentru ea.
‎Am urcat o treaptă în lumea modei.
‎Fără colier. E închisă la culoare.
‎- Încercăm. ‎- Dacă vrei.
‎Sunt cam răsfățat? Da.
‎Când vreau ceva, îl obțin.
‎Am fost cu Laura Lee o vreme.
‎Lucrăm cu ea de câteva luni.
‎E foarte Chopard.
‎Ăsta îmi amintește de altele.
‎Până la urmă, ‎o să port rochia de la Jean Paul
‎și știu că va fi un succes.
‎Foarte bine.
‎Da, foarte frumos. Minunat.
‎Minunat.
‎TRĂIND VISUL
‎Cu rochia asta, ‎mă simt ca diverse personaje.
‎O zeiță elenă,
‎Xena, prințesa războinică,
‎și bijuteriile mă fac să mă simt ‎ca o prințesă.
‎Puțin din toate.
‎Georgina!
‎- Încântată. ‎- Asemenea.
‎Prezența Georginei la Cannes ‎generează mult interes.
‎E o celebritate plăcută.
‎Presa o place, oamenii o plac.
‎Mătușa mea o place.
‎Tu o placi.
‎Recunosc, de fiecare dată ‎când pășesc pe un covor roșu,
‎am emoții.
‎Cred că e inevitabil,
‎iar aceste emoții sunt necesare
‎ca să fii bucuros și entuziasmat ‎pentru viață.
‎În privința Georginei, avem vise mărețe.
‎Cel mai mult la covorul roșu îmi place
‎șansa de a călca pe urmele
‎tuturor acelor vedete de film.
‎E ca un vis.
‎Parcă aș fi în propriul meu film.
‎Rezultatele au fost uimitoare.
‎Presa internațională,
‎…ca CR Fashion Book ‎și alte publicații de modă,
‎…au publicat recenzii pozitive.
‎Și alte canale importante.
‎Practic, ne-am descurcat bine.
‎După covorul roșu, am un eveniment.
‎O cină Chopard.
‎Își invită clienții din rândul VIP-urilor.
‎Probează-l! Trebuie să-l probezi,
‎și, pur și simplu…
‎Sunt ambasadoare Chopard.
‎Îmi place să le port creațiile.
‎Sunt mai mult decât bijuterii. ‎Sunt opere de artă.
‎Chiar mă identific cu ele
‎și aleg mereu bijuterii ‎care mă fac să mă simt bine,
‎să mă simt încrezătoare ‎și care-s adecvate personalității mele.
‎Ăsta e serios. Ăsta spune: ‎„Mă duc la o cină de gală.”
‎Bine, ăsta… Care pare scump?
‎- Scump. ‎- Ăsta.
‎Ăsta atunci.
‎SEARA CINEI ‎#FESTIVALULDEFILMDELACANNES
‎Haideți!
‎Vă rog.
‎Ai grijă la copil! Pantoful! Copilul!
‎Haideți!
‎- Bun venit în paradis! ‎- Mersi.
‎COPREȘEDINTĂ
‎Noroc!
‎- Noroc! ‎- Asta e.
‎- Baftă! ‎- Șuncă.
‎Da, dă-mi șuncă și noroc!
‎Astea-s cele mai bune. Și șampanie.
‎Le sunt recunoscătoare ‎celor care au făcut totul posibil.
‎Să primesc feedback atât de bun, ‎căci nu e doar meritul meu.
‎Sunt atâția oameni în spate.
‎Am plecat de la festival bucuroasă,
‎să-mi continui vacanța ‎cu omul și cu copiii mei.
‎LISABONA, PORTUGALIA
‎Fiind patria lui Cristiano, ‎ne respectă mult în Portugalia.
‎Mergi pe stradă ‎și, oamenii păstrează distanță.
‎E un loc confortabil ‎în care să petreci vara.
‎Probabil vom locui în Portugalia ‎în viitor.
‎Mergi mâine la antrenament?
‎- Mă duc să fac cumpărături cu Julia. ‎- Bine.
‎Vom avea timp să mergem la Cascais?
‎Vreau să vadă Cascais. ‎Le putem arăta casa.
‎Bine, să mergem mâine!
‎- La Cascais, mâncăm pește bun! ‎- Termin…
‎După antrenament, merg direct acolo.
‎Uneori, sunt lucruri mărunte…
‎Adică, locuiesc într-un apartament ‎din apropiere.
‎Am ieșit ieri.
‎Am băut o cafea la câțiva metri de casă.
‎Eram cu niște prieteni. Le spuneam:
‎„La naiba, ce bine mă simt aici!”
‎Ei au zis: „Ce e cu tine?” „Ești nebun?”
‎M-am simțit bine pentru că era ‎un local normal,
‎dar mă simțeam liber ‎ca pasărea cerului, știi?
‎Trecea cineva. „Bună dimineața” și așa.
‎Nu era ca și cum cineva te urmărea.
‎Mă simțeam bine. ‎Până și soarele strălucea.
‎Îți zic asta și tu spui: „Dar Cris,
‎e de-a dreptul banal.”
‎„E pentru tine, dar nu pentru mine. ”
‎Mereu spun că nu mă pot plânge niciodată.
‎- Ai vorbit cu copiii azi? ‎- Da.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Voiau să meargă la piscina de alături. ‎O văd de la balcon.
‎- Se pot duce. ‎- Știu.
‎Prefer să aștept până poimâine.
‎- Mergem duminică. ‎- Da, îi ducem.
‎Bine.
‎Alberto a zis că mergem ‎pe insulă dimineață.
‎Da.
‎E ultima noastră zi.
‎- De acum, sunt antrenamente duble… ‎- Bine.
‎…și adio, vacanță!
‎Fac chestii în vacanță
‎ca să mă mențin în formă.
‎Încă sunt motivat ‎să mai joc fotbal câțiva ani,
‎dar nu fac…
‎chestii în vacanță
‎pe care nu le fac în timpul sezonului.
‎Mai avem trei zile.
‎Hai să ne relaxăm!
‎Noroc, dragă!
‎- Eu am harul. ‎- Așa e.
‎MADRID, SPANIA
‎Am pregătit o surpriză pentru sora mea,
‎ca să afle sexul copilului ei.
‎O să țin o cină-surpriză ‎cu prieteni importanți pentru ea.
‎Îi voi spune azi lui Ivi ce va avea.
‎Să vedem ce spun părinții.
‎Ea crede că e fată.
‎Eu cred că e fată.
‎- Eu cred că e băiat. ‎- Serios?
‎Trebuie să o nimerim.
‎Voiam s-o spună sora mea
‎…fiindcă e adevărat că…
‎am făcut testul.
‎Tehnicianul de laborator ‎urma să-mi zică la telefon,
‎dar am zis „Nu-mi spune!” ‎„Vreau să aud de la cineva apropiat.”
‎Nu cred că ai reușit ‎să păstrezi genul secret.
‎Nu cred.
‎Ei bine, da. I-ai spus…
‎- Cristianito știe. ‎- Cris știe pentru că…
‎n-am spus nimănui.
‎În Monaco, era clar ce credeam
‎după calculele mele, colierul și mâna mea.
‎Era băiat, nu? În Monaco.
‎- Fată. ‎- A ieșit fată.
‎Mă derutezi.
‎Toți spuneați: „Nu, mă rog…”
‎Nu cred în Georgiologie.
‎- Nu, e drept. ‎- Drept.
‎Vezi? O fată.
‎E fată.
‎Bine, faceți pariurile!
‎- Haideți, altfel pierdem premiul. ‎- Iván nu știe.
‎Cum nu particip, nu trebuie să plătesc.
‎Ea e singura cu bani.
‎În caz că spunem: „Un milion de euro.”
‎Pentru copil, care e cel mai important.
‎- Suntem aici… ‎- La mai mulți copii…
‎Pentru copil.
‎Un toast, toată lumea.
‎Unul de la fiecare. Îmi place.
‎Pentru vaginuțul meu frumos!
‎O muscă.
‎- Cred că șchiopătează. ‎- N-o atinge!
‎Domnule, scăpați de muscă!
‎- „Scăpați de muscă!” ‎- N-are aripi.
‎- Nu poate zbura. ‎- Biata de ea!
‎- Ce e? ‎- O muscă.
‎A zis: „Scăpați de muscă!”
‎- Nu avea aripi. ‎- Nu avea aripi, săraca.
‎A venit momentul
‎să aflăm ce aștepți.
‎Aduceți surpriza!
‎Dumnezeule!
‎- Și eu mă uit acolo. ‎- Și eu.
‎- E un embrion. ‎- Transpir.
‎Să-l deschid?
‎Uite-ți embrionul!
‎Tremur.
‎Vă mulțumesc că sunteți cu mine
‎și cu Carlitos.
‎Foarte bine.
‎- Întoarce-l! ‎- Întoarce-l!
‎Am emoții.
‎Nu-mi vine să cred.
‎Ți-am zis.
‎Uimitor!
‎- Ți-am spus. ‎- Nu-mi vine să cred.
‎O fată. Mamă!
‎Ce tare.
‎- Voiai o fată, nu? ‎- Desigur.
‎Abia aștept.
‎Viața ta se va schimba în bine.
‎- Crezi? ‎- Da.
‎- În bine? ‎- Mereu. Un copil îți schimbă viața.
‎Mă întreb cum am putut avea ‎o viață atât de fericită,
‎fiindcă mă simțeam foarte fericită,
‎fără să am acea fericire.
‎E bucurie totală.
‎Da.
‎E o grijă,
‎pentru că o să-ți faci griji non-stop
‎chiar și pentru culoarea unei unghii.
‎Chiar și când au 50 de ani.
‎Îți faci griji non-stop.
‎Minunat!
‎Abia aștept s-o văd mamă.
‎Sunt sigură că va fi cea mai tare mamă
‎de pe planetă, fiindcă e foarte grijulie
‎și devotată.
‎Așa că va fi cea mai bună mamă.
‎Numele?
‎Sora mea vrea să-i spună Georgina.
‎Gio, mulțumesc mult.
‎- Un nume grozav. ‎- Vrea să-i spun Georgina.
‎Nu Georgina García, ci Georgina Rodríguez.
‎Te iubesc, scumpo.
‎E așa de drăguță ‎încât i se potrivește o fată,
‎fiindcă știu că-i va plăcea să o gătească.
‎Știu că o să-i placă chestiile de fete,
‎…costumele…
‎Fetele sunt mereu mai vesele.
‎E un colier cu diamante aici!
‎Nu-l văzusem.
‎- E evident. ‎- E pentru mine?
‎Ce tare!
‎Ivana a deschis cutia cu ghetuțe
‎și era ‎un colier mare cu diamante înăuntru.
‎A zis că nu și-a dat seama. ‎A văzut doar ghetuțele.
‎Haide, n-ai văzut strălucirea aia ‎de mii și mii de euro?
‎E uimitor!
‎N-o să mi-l mai furi pe al meu. ‎Acum ai și tu.
‎- E Rivière, nu? ‎- Da.
‎E un cadou pentru nepoata mea.
‎Îl poți folosi ‎până se hotărăște să ți-l ia.
‎Până face 18 ani.
‎E superb.
‎E uluitor.
‎Îmi place. Mereu am vrut… Nu mereu…
‎De când l-am văzut la sora mea, ‎am zis „un Rivière,” așa îi zice.
‎E superb.
‎- Pe ăsta ți-l doreai. ‎- Ți-l doreai.
‎Georgiologia există.
‎Am câștigat.
‎Hashtag ‎Georgiologie.
‎„Descoperă sexul copilului!”
‎Vă iubesc. Mulțumesc pentru surpriză.
‎La mai multe.
‎Elena mea. Mamenul meu.
‎JACA, SPANIA
‎În Jaca am crescut.
‎Amintirile din copilărie sunt de acolo.
‎M-am bucurat de dragostea familiei mele,
‎a părinților,
‎a surorii mele.
‎Povestea vieții ei și a familiei ei
‎seamănă cu a mea.
‎Avem multe în comun.
‎E un pic șocant.
‎E ciudat.
‎Mi-ar fi plăcut să le fac cinste ‎mamei și tatei.
‎Da.
‎Subtitrarea: Constantin Ursachi