EN REALITYSERIE FRA NETFLIX
SEVILLA, SPANIA
Dagens kamp er veldig viktig.
Portugal spiller mot Belgia om en plass i kvartfinalen.
Vi skal på en restaurant Edu elsker.
Sevillas beste.
Første gang i Sevilla for MTV-prisene,
dro vi, og elsket det.
Jeg har gode minner derfra,,
for to år siden presenterte jeg MTV-prisene.
Cristiano ble med meg.
Det var første gang vi byttet rolle.
Jeg var på scenen, og han var blant publikum.
Sevilla har en spesiell farge
Elsker den.
Sevilla har fortsatt sin sjarm…
Du har ødelagt sjansene mine for å bli sanger.
Fortsett å synge. Samme det. Du kan være…
Du kan gjøre mye. Du trenger ikke å bli sanger.
"Mosanspiller," som Helen kaller meg.
Modell, sanger, skuespiller.
Jeg elsker å synge.
Om jeg er god er en annen historie.
ALTOZANO-PLASSEN
- Ok, folkens. Til Gio. - Takk for at du inviterte oss.
- Takk for at du alltid inviterer. - Topp idé.
Her er for seier for Portugal og en flott tid.
Jeg har aldri vært med deg i fronten før.
- Foran. - Har ikke det.
En ball traff meg i hodet i en tenniskamp.
Cris prøvde å stoppe den.
Jeg har alltid hatt et talent for å bli truffet.
Fem minutter inn i kampen,
kom en ball mot meg.
Han stoppet den av refleks, men den spratt av hodet mitt.
Han stoppet den, og den spratt av meg.
Hvis alt går bra i dag, kommer Los Rebujitos hit.
Hvis du organiserte, kanskje ikke.
Vi var i Portugal på ferie,
og jeg ringte Los Rebujitos.
Jeg ville overraske Gio og Cristiano.
Jeg hadde organisert en fest med portugisiske sangere,
og jeg sa: "Siden alle vi spanske er her,
la oss gi Cris en konsert med…"
En spansk stil.
Julia sa: "Elsker Los Rebujitos,"
jeg sa "Jeg kjenner dem, de var på El Chiringuito."
Så jeg tok initiativ og sa: "Jeg fikser dette."
Los Rebujitos sa det var en god idé, og de ville komme.
Dagen kom,
jeg sendte meldinger. Klokken ble 16, så 17.
De kom fra Cádiz til Portugal.
Vi sa: "Edu, hva er galt?"
"De kommer ikke. De tok feil. De trodde det var neste uke. "
"De kommer ikke. Hva gjør vi? "
- Jeg bare: "Dette skjer ikke." - Utrolig.
Det verste var under middagen.
Så snart den begynte,
begynte de å kjefte.
- Han var foran meg. - Akkurat som nå.
Når Georgina, Paixão og Toni er sammen, tro meg…
Det ga oss den perfekte unnskyldningen til å le hele natten.
Cris var den eneste som ikke sa et ord.
Han holdt seg utenfor.
Holdt Cris seg utenfor? Utrolig.
Han var stille, og dyttet til Paixão
og sa: "Gi ham helvete."
Alle mulige kyss
Nøkkelen åpner ditt uimotståelige hjerte
Los Rebujitos!
Hvordan går det?
Faen!
Skål!
Naturligvis.
- Vi skal synge i dag! - Står til?
Velkommen.
Takk.
- Velkommen! - Hvordan er Sevilla?
- Alt ok? - Perfekt.
- Står til? - Bra.
Litt livemusikk, ikke sant?
God kvalitet.
Det som skjedde var trist.
Uansett, takk for at du ikke kom,
for vi fikk ertet ham hele året.
- Fikk du problemer? - De ga meg skylden.
- Vi er der. - Ok.
Jeg oppfylte drømmen om å hente Los Rebujitos,
så de kan slutte å mase om
at jeg ikke tok dem med til Portugal i fjor.
Her er en sang
jeg skrev ved en solnedgang i Tarifa.
Du kan den vel.
Den stranda der du ikke kom.
Samme strand?
Det var der jeg var. Nemlig.
Dette er gøy.
Jeg elsker denne.
- Kom igjen! - La oss danse!
Vent litt.
Olé!
Kom igjen!
Olé!
- Bravo! - Se på den sigøyneren.
Bravo!
Jeg er så glad.
Jeg gikk for det. Jeg måtte bare.
De gode stemningene fikk meg til å synge.
Jeg er nervøs.
De må vinne.
Jeg vil at de skal komme til kvartfinalen og vinne EM.
Hallo.
Kampen i dag mot Belgia er avgjørende.
De drar enten hjem eller fortsetter.
Det er anspent.
Jeg er nervøs.
Er du nervøs, Gio?
Jeg er et nervevrak.
"Et nervevrak"?
Resultat?
- Hva tror du? - To-null.
- Cristiano Ronaldo.
- Cris er bedre. - Hvordan har han det?
Kom igjen, kompis!
Første omgang er veldig nær.
Et merkelig spill.
Ting går ikke som forventet.
Er det over?
Portugal null, Belgia én.
Belgia slo Portugal.
Vi forventet ikke at det skulle bli sånn.
Vi var sikre på at vi skulle vinne.
Gratulerer til Belgia, som har gått gjennom til…
Du vil alltid vinne, gjøre ting riktig,
men vi vet at det er umulig.
Og å vite at Cristianito gråt,
som en far… Det gjør deg opprørt.
Kom igjen, Cris. Pappa kan hvile nå.
Han gråter fordi han føler det.
Og hvis han gråter, er det fordi han er lei seg for at ting ikke gikk bra.
Han er som meg, og det gjør meg stolt.
Ikke vær opprørt. Du må muntre opp pappa.
Du må ta det med ro.
Det er spillet.
Det er vanskelig for oss alle,
men vi må gjøre vårt beste,
være veldig positive,
og passe på Cristiano så han kan slappe av.
Hvis de hadde fortalt da
at faren hans fortsatt ville bli toppscorer i EM 2021,
hadde tapet kanskje ikke vært så ille.
Livet er sånn.
Det er gode tider, og andre tider som ikke er så bra,
og han må være klar.
Jeg sier:
"Fra dagen vi blir født til vi dør,
står vi overfor mange utfordringer.
Denne verdenen er ikke lett."
MALLORCA, SPANIA
Endelig, etter et langt år med jobb,
starter ferien vår på Mallorca.
Jeg elsker Mallorca. Det er vårt tredje år.
Den har det beste vannet i Europa.
Alt har gått perfekt.
Huset, stedet, alt.
Alt vi ba om var perfekt.
Det vi trengte.
Når vi er på ferie, prøver vi å gjøre ting jeg ikke gjør i sesongen.
Jeg vil slappe av, gjøre hva som helst…
Vær med mine kjære, med vennene mine.
Føle meg fri som en fugl.
Gjøre det jeg vil.
Bare…
…slappe av, reise,
seile, være på yachten.
Nyte livet.
Hjemme er du deg selv.
De vet hvordan faren deres er.
Den ekte Cristiano, 100 %.
Barna mine, Gio, mine nære venner, familien min… Alle kjenner meg.
Huset er enormt.
Rett på stranden.
Bassenget er litt langt fra huset,
så ungene vekker oss ikke om vi tar en lur.
Det er mye gress for barna å løpe rundt i,
og tilgangen til huset er begrenset,
og paparazziene holdes på avstand.
Vi hadde noen dager alene,
og så kom vennene våre.
De kommer når de får fri.
Det var flott.
Det har vært verdt det i år.
Cristiano og Gio inviterte oss på ferie.
Å være i feriemodus, være sammen
og med andre venner som kommer og går,
hva mer trenger du for å ha det gøy?
MYE KJÆRLIGHET
Når vi er sammen med venner, har vi det gøy.
Er det en ball til stede, vil noen sparke,
passere den, sånne ting…
Guttegreier.
Cristianito.
Jeg vil at han skal bli fotballspiller fordi han har evnene til det.
Jeg vil ikke at han skal gi slipp på det, for jeg tror alle er dyktige.
De har en gave, et talent.
Noen talenter kan gjøre deg rik,
andre ikke, men det er fortsatt et talent.
På Mallorca, som andre steder,
elsker å slappe av og nyte stranden,
bassenget,
og flotte restauranter…
Og sengen vår.
Vi liker å slappe av.
CANNES, FRANKRIKE
74. INTERNASJONALE FILMFESTIVAL I CANNES
Vel…
…dagen er endelig her.
Filmfestivalen i Cannes.
Jeg tok en pause fra ferien for å dra til filmfestivalen i Cannes.
Det kan være litt vanskelig når jeg jobber,
og takk Gud for at jeg har jobb
å koble fra på ferie.
Det går bra. Det gjør meg lykkelig.
MARTINEZ HOTELL
Visste ikke at Cannes har strand. Du skulle sagt det.
Den franske Rivièra.
Det er så kult. De yachtene er ikke dårlige.
- Vi kunne ha kommet i yachten. - Det er sant.
Er du sulten?
Alltid.
Jeg må spise noe lett. Jeg tenker på hva.
Jeg skal sjekke.
"Fem matvarer som reduserer oppblåsthet.
Fiken,
ananas, papaya og kiwi."
- Ok. Og ekte mat? - Jeg skulle si det.
Er det noe som ikke er frukt?
I år var festivalen dessverre om sommeren.
Når jeg er på ferie,
tenker jeg: "Jeg har ferie. Jeg er borte,
vi drar ut mye mer,
mer desserter, om sommeren vil du ha is."
I år brukte jeg 15 dager i diettmodus.
Jeg tror jeg skal ha grillet kylling.
Jeg må ikke posere. Jeg kan spise ordentlig?
Du vil gjøre meg sjalu.
Ok, jeg skal ha noe grillet.
Vekten min bryr meg ikke.
Jeg bryr meg om å føle meg bra,
og jeg bryr meg om å spise ordentlig.
Agurksalat.
Jeg tuller. Jeg sa det var til massasjen.
En til.
Rett før et arrangement
sover du ikke godt, du er spent.
Så jeg ber om agurker og tar på dem.
En halv agurk kostet meg fire euro.
Den dyreste agurken jeg har spist.
Hva jeg gjorde?
Jeg brukte den på øynene,
og så spiste jeg restene.
Nicolas ringte meg
for å ta dine bilder når du kommer.
Jeg gjør ikke det, Ramón.
Vi må ta et bilde av hotellet og legge det ut.
Ramón, jeg kan ta et bilde
på trappen i kjolen og sminken min.
Greit.
Hvor skal jeg begynne? Den brune? Hjelp meg.
Vi begynner med den brune, som du skal ha på deg.
- Det vet jeg. - Julia?
Hva har du på deg først?
- Jean Pauls. - Ok.
Ellers havner stakkars Ramón
i havet med fisken.
Gios liv har mange kontraster.
Fra å være husmor, og jeg har sett henne vaske og stryke,
og støvsuge,
til kontrasten av at hun er
ballens dronning.
Julia, ikke la deg påvirke.
Du vet at jeg ikke er sånn.
- Klar. - Kom igjen.
- Oi! - Bang!
Liker du den?
- Hva syns du? - Oi. Flott.
- Jeg ville posert slik. - Jeg elsker kjolen.
Se hvordan den passer.
- Kroppen din ser flott ut. - Ja.
Hei, alt er mitt.
- Den viser den. - Det gjør den.
Ingen lunsj. Ingen middag.
- Ingen sminke. - Ingen frokost.
- Håret er ikke… - Sånn?
Elsker det. Ja.
Sånn?
Eller sånn.
- Slik. - Har du håret nede?
Ned med håret.
- Jeg foretrekker opp. - Gjør du det?
Jeg tar hestehale. Det er ryddig.
En hestehale? Kom igjen.
Så lenge du går med
Jean Paul Gaultier haute couture,
blir jeg glad.
Dette er den fra Paris.
- Ja. - Fra atelieret.
Jeg har den grønne av Ali K,
da vi hadde prøving på Cris' hotell i Gran Via.
Ramón insisterer veldig
på at jeg bruker Jean Pauls kjole på grunn av muligheten,
og det er et fantastisk alternativ.
Kom igjen, jeg vil se den.
Jeg skal tenke på det.
Du får se. Det er den.
Når jeg ser meg ferdigpyntet…
Du er flott i begge.
Samme hvilken jeg velger.
Jeg skal tenke på det. Ciao.
Avslutt med sminken,
vi prøver, og klokken 17:20 tar de med smykkene.
Ta en titt. De er vakre.
Er det smaragder om jeg tar den grønne?
Vel, smaragdene er ikke…
Vet du hvem som kommer i dag? Heidi Klum.
Nicole Kidman.
Sharon Stone.
Brunt lær på stranda funker ikke.
Begge passer deg.
Det er sommer, og du viser ryggen, armene
og kuttet…
Det er sexy.
- Smykkene er klare… - De har et kjede…
Du vil skinne…
Hun har siste ord. Jeg sier min mening.
Om jeg syns det er viktig,
AGENT HOS UNO MODELS
sier jeg det.
Hør her, Nicole Kidman, som kommer og har på Gaultier i kveld.
Viktige kjendiser…
Det er ikke et merke som ikke har noen forbindelse til de du nevnte.
Tvert imot.
Jeg føler presset fra Ramón,
og jeg vil ikke fornærme.
Jeg vil ikke at noen skal bli lei seg fordi jeg ikke valgte deres kjole.
Vi presser deg ikke.
Du må velge.
Men det er derfor du har et profesjonelt team.
Vi vet hva vi gjør,
og vi gir deg råd om hva vi synes er best for deg.
Tenk på det, slapp av
og smink deg ferdig.
Vi hadde en prøve den morgenen.
Hun var flott. Hun så fantastisk ut.
Vi trodde det var kjolen.
Jeg hentet juvelene til den brune,
jeg kom tilbake, og noe hadde skjedd i det rommet.
- Dette har tatt tre måneder. - Jeg sa ingenting.
Hun ba om min mening, og jeg ga den til henne.
Ok.
Jeg er ikke…
Nicolas sa ingenting. Det er meg som vil…
Jeg vet ikke hva som skjer.
Nicolas er fotografen i suiten,
en motefotograf.
Jeg syns han er en av de beste i Europa.
Når jeg drar på festivalturer
og jeg får sjansen til å få en forside, vil jeg ha ham.
Cristiano så meg på Jean Paul-prøvingen og han sa:
"Den brune? Ta den grønne."
Han så det personlig.
Alle er eksperter på sitt felt.
Jeg er ikke fotograf, så jeg prøver ikke det.
Jeg er ikke stylist.
Jeg er agent…
- Litt som stylist. - Nei.
Jeg er agenten din, og jeg tenker på eksponeringen,
hva som er best for deg,
hva som fremmer deg.
Det er det jeg tenker på.
Andre tenker ikke på det.
Det var spenning, ikke bare mellom Ramón og Nicolas,
men med alle andre i rommet.
Ramón skjøt i alle retninger.
Siden jeg ikke var sikker på hvilken kjole før nå,
hadde jeg ikke sett for meg
en frisyre til den typen kjole.
Jeg er fortsatt ikke sikker.
Det er 20 minutter igjen til bilen henter oss,
og hun har ikke bestemt seg.
Hun må bestemme seg, men det må være akkurat nå.
- Hallo. - Hallo.
Jeg er klar.
Georgina har tatt et valg som er bra for henne.
Vi har gått opp et hakk i moteverdenen.
Ingen kjede her. Det er mørkt.
- Vi kan prøve. - Hvis du vil.
Er jeg litt bortskjemt? Ja.
Vil jeg ha noe, får jeg det.
Vi var med Laura Lee en stund.
Vi jobbet med henne i noen måneder.
Veldig Chopard.
Dette minner meg om andre.
Til slutt valgte jeg Jean Pauls kjole,
og jeg vet at det blir en hit.
Bra.
Ja, veldig fint. Nydelig.
Nydelig.
LEVER DRØMMEN
Denne kjolen får meg til å føle mye.
En gresk gudinne,
Xena, krigeren,
og smykkene gir meg prinsessefølelsen.
Litt av alt.
Georgina!
- Hyggelig å treffe deg. - I like måte.
At Georgina er i Cannes skaper blest.
Hun er en kjendis folk liker.
Pressen og vanlige folk liker henne.
Tante liker henne.
Du liker henne.
Jeg må innrømme at hver gang jeg skal på rød løper,
blir jeg nervøs.
Jeg tror det er uunngåelig,
og de nervene er nødvendige
for å holde deg begeistret for livet.
Når det gjelder Georgina, drømmer vi stort.
Det jeg liker best med den røde løperen,
er muligheten til å gå i fotsporene
til alle de filmstjernene.
Det er som en drøm.
Det er som om jeg er i en film.
Resultatene var fantastiske.
Internasjonale medier,
som CR Fashion Book og andre motemedier,
publiserte veldig positive anmeldelser.
Og andre viktige nettverk.
Vi gjorde det bra.
Etter den løperen er et arrangement.
En Chopard-middag.
De inviterer sine VIP-klienter.
Bjelleklang, bjelleklang Over skog og hei
La oss prøve det. Du må prøve det,
og sånn…
Jeg er Chopard-ambassadør.
Jeg elsker å bruke designene deres.
De er mer enn smykker. De er kunstverk.
Jeg liker dem veldig godt,
jeg tar alltid smykker som får meg til å føle meg bra,
gir meg selvtillit og passer personligheten min.
Denne er alvorlig. Den sier: "Jeg skal på en gallamiddag."
Ok, denne… Hva ser dyrt ut?
- Dyrt. - Denne.
Den, da.
MIDDAG KVELD #CANNESFILMFESTIVAL
Kom igjen.
Vær så snill.
Forsiktig med barnet! Skoen! Barnet!
Kom igjen.
- Velkommen til paradis. - Takk.
MED-PRESIDENT
Skål!
- Lykke til. - Det er det.
- Lykke til. - Skinke.
Ja, gi meg skinke og hell.
Det er det beste. Og champagne.
Jeg er så takknemlig for alle som gjorde alt mulig.
Å få så gode tilbakemeldinger, det er ikke bare meg.
Det er så mange bak.
Jeg forlot festivalen på topp
for å dra på ferie med karen min og barna mine.
LISBOA, PORTUGAL
Da det er Cristianos hjem, respekterer de oss i Portugal.
Du går ned gata og folk holder avstand.
Et avslappet sted å tilbringe sommeren.
Vi kommer nok til å bo i Portugal i fremtiden.
Skal du trene i morgen?
- Jeg skal handle med Julia. - Ok.
Får vi tid til Cascais?
Jeg vil at de skal se Cascais. Vi kan vise dem huset.
Ok, så la oss dra i morgen.
- Cascais, spise fin fisk. - Jeg er ferdig…
Etter trening drar jeg rett dit.
Noen ganger er det små ting…
Jeg bor i en leilighet nær her.
Jeg gikk ut her om dagen.
Jeg tok en kaffe bare noen få meter fra huset mitt.
Jeg var med noen venner. Jeg sa til dem:
"Jeg føler meg så bra her."
De sa: "Hva feiler det deg?" "Er du gal?"
Jeg følte meg bra fordi det var et normalt sted,
men jeg følte meg fri som en fugl.
Noen går forbi. "God morgen" og sånt.
Det var ikke som om folk så på deg.
Jeg hadde det gøy. Sola skinte.
Jeg sier det, og du sier: "Men Cris,
det er helt vanlig."
"Det er det for deg. Men ikke for meg. "
Jeg sier alltid at jeg aldri kan klage.
- Snakket du med barna i dag? - Ja.
- Gjorde du? - Ja.
De ville til nabobassenget. De ser det fra balkongen.
- De kan dra. - Ja.
Jeg foretrekker å vente til i overmorgen.
- Vi drar på søndag. - Vi tar dem med.
Greit.
Alberto sa vi skal ta øya i morgen.
Ja.
Det er den siste dagen vi har.
- Fra nå av er det dobbeltøkter… - Ja.
…og ciao til ferie.
Jeg gjør ting på ferie
for å holde meg i form.
Jeg er fortsatt motivert til å spille fotball i noen år til,
men det jeg ikke gjør…
Jeg gjør ting på ferie
som jeg vanligvis ikke gjør i løpet av sesongen.
Vi har fortsatt tre dager.
La oss ta det rolig.
Skål, kjære.
- Jeg har gaven. - Det har du.
MADRID, SPANIA
Jeg har ordnet en overraskelse for søsteren min
for å finne ut kjønnet til babyen.
Jeg skal ha en overraskelsesmiddag med venner jeg vet er viktig for henne.
Så skal jeg fortelle Ivi hva hun skal ha.
La oss se hva foreldrene sier.
Hun tror jente.
Jeg tror det.
- Jeg tror det er gutt. - Gjør du det?
En av oss har rett.
Søsteren min måtte si det,
for det er sant at…
Jeg tok testen.
Teknikeren skulle si det på telefonen,
men jeg sa "Stopp, ikke si det. Jeg vil høre det fra en som er spesiell."
Jeg tror ikke du klarte å holde kjønnet hemmelig.
Utrolig.
Vel, ja. Du sa…
- Cristianito vet. - Cris vet det fordi…
Har ikke sagt noe.
I Monaco var det klart hva jeg mente
etter beregningen, kjedet og hånden min.
Det var en gutt? I Monaco.
- Jente. - Det kom jente.
Bare rot.
Alle sier: "Nei, samme det…"
Jeg stoler ikke på Georgiologi.
- Nei, det er rett. - Rett.
Ser du? En jente.
Det er en jente.
Ok, på tide å vedde.
- Kom igjen, ellers mister vi premien. - Iván vet ikke.
Siden jeg ikke deltar, trenger jeg ikke betale.
Hun er den eneste med kontanter.
Bare i tilfelle vi sier "En million euro."
Til babyen, som er den viktigste.
- Vi er her sammen… - Til flere babyer.
Til babyen.
En skål, alle sammen.
En fra alle. Jeg liker det.
Til mitt vakre underliv!
En flue.
- Den må halte. - Ikke rør den.
Bli kvitt flua.
- "Bli kvitt flua." - Ingen vinger.
- Den kan ikke fly. - Stakkars.
- Hva er det? - En flue.
Hun: "Bli kvitt flua."
- Den hadde ingen vinger. - Han hadde ingen vinge, stakkar.
Så tiden er inne
for å finne ut hva du får.
Hent overraskelsen!
Herregud.
- Og jeg ser der borte. - Jeg også.
- Det er et embryo. - Jeg svetter.
Må jeg åpne den?
Der er embryoet ditt.
Jeg skjelver.
Takk for at dere er her med meg,
og Carlitos.
Veldig bra.
- Snu den. - Snu den.
Jeg er så nervøs.
Jeg kan ikke tro det.
Jeg sa det.
Fantastisk.
- Jeg sa det. - Jeg kan ikke tro det.
Ei jente. Oi.
Så kult.
- Du ville ha ei jente? - Selvsagt.
Jeg er så glad.
Livet ditt vil endre seg til det bedre.
- Tror du det? - Ja.
- For bedre? - Alltid. En baby forandrer livet ditt.
Jeg spør meg selv hvordan jeg bli så lykkelig,
for jeg følte meg lykkelig,
uten den gleden.
Det ren glede.
Ja.
Det er en bekymring,
for du vil aldri slutte å bekymre deg
selv om fargen på en negl og alt.
Selv når de er femti år gamle.
Du slutter aldri å bekymre deg.
Så flott.
Gleder meg til hun blir mor.
Hun blir nok en av de beste mødrene
på planeten, for hun er veldig omtenksom
og hengiven.
Så hun blir den beste moren.
Navn?
Søsteren min vil hun skal hete Georgina.
Gio, tusen takk.
- Et flott navn. - Hun vil gi navnet Georgina.
Ikke Georgina García, Georgina Rodríguez.
Jeg er glad i deg, vennen.
Hun er så søt og så fin at en jente passer henne,
for jeg vet at hun vil kle henne opp.
Jeg vet at hun vil nyte jentete ting,
klærne…
Jentene er alltid livligere.
Det er et diamantsmykke her!
Jeg hadde ikke sett det.
- Det er åpenbart. - Til meg?
Så kult.
Ivana åpnet esken med babyskoene,
og det er et stort diamantkjede inni.
Hun så det ikke. Hun så bare skoene.
Kom igjen, du så ikke skinet av tusenvis av euro?
Dette er så utrolig.
Nå stjeler du ikke min. Du har din egen.
- Det er en Rivière, vel? - Ja.
Dette er en gave til niesen min.
Du kan bruke den til hun tar den fra deg.
Til hun er 18.
Den er nydelig.
Det er fantastisk.
Elsker det. Jeg ville alltid… Ikke alltid.
Da jeg så søsteren min med en, sa jeg: "Jøss, en Rivière."
Nydelig.
- Den du ønsket deg. - Den du ville ha.
Georgiologi eksisterer.
Jeg vant.
Hashtag Georgiologi.
"Oppdag babyens kjønn."
Jeg elsker dere. Tusen takk for overraskelsen.
Til mange flere.
Min Helen. Min Mamen.
JACA, SPANIA
Jeg vokste opp i Jaca.
Mine barndomsminner er derfra.
Jeg hadde familiens kjærlighet,
foreldrene mine,
søsteren min.
Historien om hennes liv, og hennes familie,
er veldig lik min.
Vi har ting til felles.
Det er litt av et sjokk.
Det er rart.
Jeg skulle gjerne ha spandert på mamma og pappa.
Ja.
Tekst: Tori Lau