EN REALITYSERIE FRA NETFLIX
FYRSTEDØMMET MONACO
Dette er så pent.
Cris sa til meg, "Gio, båten er i Monaco.
Du kan ta med ungene om du vil ha den i helgen.
Ta med vennene dine."
Så jeg sa "Ok."
"Ok."
Jeg sendte melding kl. ett natt til torsdag.
Til Darlings-gruppen: "Har dere lyst til å gjøre noe sprøtt?"
De var så klare for det at de kom dit før meg.
Hvor sprøtt det er at ved midnatt
får vi en WhatsApp: "Hva med noe sprøtt? Monaco."
"Vi gjør det!"
"I dag, i morgen og neste dag."
Jeg er klar for Monaco døgnet rundt.
Med søsteren min må du alltid ha bagen klar.
- Du vet aldri… - Blunk, og gå glipp av en fest.
- Ja. - Så sant.
Darlings-laget er klar for hva som helst.
Vi er stamgjestene.
Mamen og Elena,
jeg introduserte dem.
Sofía.
Hun jobbet med Gio, og Iván også.
Georgi hadde vært på Formel 1 allerede med Cris?
- Ja? - Ja.
De var her i fjor med…
Hamilton. Han er en venn av Cris.
De var i Mercedes.
Er det første gang for dere?
Selvsagt, kjære. Det er en unik mulighet.
Med Georgina kan du aldri ha en plan.
Du vet aldri hvor du vil våkne,
eller hvor du skal neste dag.
- En veps der. - Hva?
Det er en bie på bagen.
- Stakk den deg? - Nei.
Biene i Monaco er veldig elegante.
De går rett etter gull.
Det beste med å være på en yacht
er at alt er klart, det er et andre hjem.
Jeg kan glemme…
Jeg trenger ikke å pakke en bag, for alt er der.
Se på deg!
Mateo!
Mine kjære!
Prins!
- Hallo. - Hva skjer?
Hei, kjære.
- Hallo, kjære. - Min kjære!
Hallo, kjære. Vennen.
Hvordan har dere det?
Er det ikke babyen min!
Står til, Cris?
Står til?
- Mateo. - Var turen ok?
- Hvordan var turen? - Flott.
- Du ser nydelig ut. - Bra.
- Mateo. - Alana.
Mine nieser og nevøer er alt for meg.
De er det beste jeg har. Jeg ser dem, og hjertet mitt smelter.
- Liker du denne "bomsten"? - Jeg elsker "bomsten".
- Elsker den. - Ikke jeg.
- Du… - Det er en baby.
- Hvor? - Vent litt. Vis meg neglene.
Hvor er babyen?
Vis meg neglene.
Nå som Alana har sagt at det er en baby…
- Det er en baby. - Hva?
Jeg er gravid!
Nei!
Hva?
- Vi er gravide. -Vel, vel…
Jeg visste at Ivi var gravid fra hun fant det ut.
Jeg var på første rad. Jeg ville se reaksjonene.
Jeg var ikke klar, for jeg visste ikke at Ivi skulle si det.
Jeg visste, ja.
Tante Ivi har en baby i seg.
- Det er utrolig! - Ja.
Jeg gleder meg sånn.
Ja, kjære.
- Gratulerer. - Takk.
Darlings, bare glade for å være i Monaco,
etter en lang natt…
Vel, nyhetene…
Jeg vet ikke kjønnet…
- Vis hendene dine. - Hva tror du?
- Det er en jente. - En jente?
Når du sier "Vis hendene dine", og det er slik,
de jeg har sett det med, får gutt,
Er det sånn, er det en jente.
Hun gjorde sånn.
Så jeg sa "La oss se."
Det er jente.
Jeg tok Georgiologiprøven.
Det er tungt.
- Nei, det er støvelen… - Støvelen til Cris.
- Det er rett. - Rett.
Ser du? En jente.
Det er en jente.
Dette er ekte.
Georgiologisk vitenskap.
Georgiologi finnes, og det fungerer. Det blir jente.
Jeg får en niese.
Gal etter deg…
Så snart vi hørte at Ivi var gravid,
satte vi på litt musikk.
Bare for å feire. Barna feirer med å danse.
MONTE CARLO CASINO
Vi er "Darlings", for Georgi sier "kjære".
- Hun sier "kjære". - Hun har sjarm.
"Kjære, hva gjør du?"
Hun kaller oss alle "kjære", og det er så kjærlig og hyggelig,
og nå er vi alle "kjære".
Utrolig hvor mange år som har gått.
Og alle timene på bussen på vei til jobb.
Hvilken buss? Når var det?
Da jeg kom til Madrid, møtte jeg Iván.
Du hadde mye fritid.
- Du gråt på toget. - Ja. Jeg gråt mye.
Gikk meg vill i Madrid. Det var ille.
Den første jeg møtte
i Madrid var Ivancico.
Jobbet hos Massimo Dutti.
Han studerte, og vi jobbet sammen.
Da han forlot butikken, ble jeg helt knust.
Hva skjedde på T-banen?
- Hold kjeft. - Du svelget en fjert.
Ikke si det.
- Kom igjen! - Fortell den historien.
Vi var på T-banen og plutselig…
- Hun må fortelle. - Jeg var…
Vi var nye i Madrid. Vi visste ikke hvordan folk var.
En eldre mann,
foran søsteren min, med meg bak.
Plutselig, mannens rumpe og ansiktet mitt, og han…
Nei, ikke sånn, det var slik han gjorde det.
- Det var intenst. - Og søsteren min…
Håret hennes gikk…
Helt i sjokk.
Mannen snudde seg
og begynte å stirre.
Som om du hadde gjort det.
"Stopp baken din!"
Sprø greier.
Folk tror nok at hun er veldig seriøs
eller at hun elsker å posere, men hun er en veldig normal jente.
Hun elsker å spise, å le hun elsker… Jeg vet ikke,
å ha det gøy, prate, henge.
Vi snakker ikke så mye om dette, men folk spør alltid:
"Hvordan er Georgina?
Annerledes?" Jeg sier: "Hun er som før."
Jeg får gåsehud.
- Ja, hun er den samme. - Nei, det er sant.
Det som virkelig gjør henne lykkelig, er familie.
Tid med familien og vennene sine.
Hun er typen som lager en familie med vennegjengen sin.
Det er sant at når du er en offentlig person,
tror alle at de har…
- Rett til… - …rett til å mene noe.
De kan mene. De tror de kjenner deg, men de gjør det ikke.
- Ja. - Folk vet alt om deg.
Det forbløffer meg.
Det er som om de vet mer om oss enn vi gjør selv.
De vet ikke så mye, fordi vi…
Jeg åpner ikke 100 %.
- Ja. - Nemlig.
Det var vanskelig i begynnelsen.
Jeg blir irritert over å ikke svare.
Sånn: "Pokker, folk snakker, og jeg vil kunne si min side."
Det ville vært rett, vel?
Men…
Det er ikke sånn, for alle kan komme
med falske nyheter jeg må benekte, og du kan ikke leve slik.
Jeg lot det gå, og det er det.
Jeg må si at jeg ikke får så mye kritikk.
Jeg husker at en gang pressen sa at du var gravid,
og en dag møttes vi i Madrid.
Jeg sa: "Trodde du var gravid."
Hvor lang er den? Graviditeten min?
- Fire år? - Ja.
Om dere er glade i meg, de som betyr noe,
betyr ikke lite.
Gio er gøy,
sjenerøs,
høflig, respektfull,
elsker familie,
og hun er en veldig lojal venn.
Jeg husker en gang,
jeg kom ut av en kamp i Bernabéu,
og alle sa: "Georgina, et bilde."
Etter en kamp.
"Georgina!", krysset veien,
og en veldig røff jente gikk forbi med en liter øl.
"Hva er det med dette og Georgina?
Hun solgte vesker for litt siden!"
Jeg skulle si:
"Men du! Du!"
Jeg skulle si til henne: "Jeg solgte dem, og nå kjøper jeg dem.
Få deg et liv."
Å være Georginas venn er flott.
Det er som å ha en vanlig venn, for hun er vennen din,
men hun har muligheter andre ikke har.
Hun er en venn med superkrefter.
- Hei, mine kjære. - Ja…
- God morgen. - God morgen. Hva skjer?
Jeg har laget min type kaffe. Slik jeg drikker det.
Jeg vet du liker cortado.
Ser du sånn ut når du våkner? Herregud.
- Mener du oss? - Nei!
Herregud!
- Jeg sov dårlig. - Gjorde du det?
- Hva trenger du? - Den er slik jeg liker.
Pulverkaffe med varmt vann og kald havremelk.
Ok, perfekt.
- Vil du varme den? - Nei.
Jeg skal bade barna, dusje, så går vi til Ferrari-boksene.
Jeg er invitert til lunsj med John, eieren av Ferrari.
- Eieren av Ferrari? - Det er stilig.
Ingenting overrasker meg lenger.
Jeg aner ikke hvem Ferrari-fyren er.
Så…
Jeg bryr meg ikke om hun møter ham.
Jeg kan ikke lyve.
- Bare Júnior blir med. Sofi, vil du? - Ja.
Vi tar noen bilder, ser oss rundt…
Vi ønsker Ferrari lykke til.
- Vi gir dem mye hell. - I dag er jeg med Ferrari.
Jeg liker
- Mercedes for Hamilton. - Ja.
Uansett, du er god venn med Hamilton, ikke sant?
- Cris. Ja, han liker ham. - Ja.
Min første gang var for tre år siden etter den røde løperen i Cannes.
Cristiano ventet på meg i Monaco,
og det var tid for Formel 1-løp.
Vi gikk til boksene, med Hamilton.
Vi kunne se bilene.
Kjenne på den magiske atmosfæren, spenningen.
God morgen.
- God morgen. - Hei.
Jeg har noe til deg.
- Se her. - Noe fra Darlings.
- La oss se det. - Vel, vel…
Se, en gave.
- Det er til mamma. - Til mamma.
Du vil elske det, men…
Hva er det?
En gave?
- Er det til deg? - Ja, kjære.
Til mamma.
- Få se. Jeg åpner for deg. - Få se.
Åpne den for meg.
Mateo kan åpne gaver.
Mateo er en ekspert på å åpne gaver.
En takkegave.
- Ikke slipp den. - Ok.
- Og til meg? - Du nå.
- Det er til alle. - Se!
Kjedet mamma ville ha.
Vent, ikke ødelegg den.
Etter halvannet års jakt.
- Et og et halvt år. - Jeg skal kalle det Monaco.
Bra!
- Se på henne. - Jeg bruker det i dag.
Darlings ga meg
en gullkjede jeg hadde sett etter i halvannet år.
Jeg har gjort søsteren min gal:
"Jeg vil ha en."
Min venn Mamen, som har jobbet med smykker:
"Hjelp meg finne." Til Elena: "Hvis du reiser og ser…"
"Hvor? "
Til slutt klarte søsteren min å finne en,
og de kjøpte den til meg.
Til flere år i Monaco?
- Klart det! - Helt klart.
Med melk.
Med slike smykker, blir alle med.
La oss ikke overdrive, da?
En takkegave for Monaco.
- Takk, mine kjære. - Takk, folkens.
Du har noe også.
Dronning!
Dronning av Monacos hav.
John Elkann eier Ferrari.
Han er en god venn av Cristiano.
Cristiano beundrer ham og han beundrer Cristiano.
Han ga oss sjansen til å besøke
med Cristianito,
og oppleve spenningen, nervene.
Du forestiller deg aldri lyden.
En annen verden.
Helt…
…annerledes enn verden vi lever i.
Jeg elsket det.
Det var ingen der.
Ingen, bare eieren med sine tre barn,
og et annet par.
- John Elkanns venner? - Ja, de introduserte oss.
De var med prinsessen, svigerinnen. Jeg ante ikke.
Og prinsen. Hva heter han?
Beatrice Borromeo og…
- Beatrice. - Og Pierre Casiraghi.
De sa ikke at de var der.
- Hun er svigerinnen hans. - Hans?
Han sa: "Min kone og svigerinne."
Det var en prins der, ikke sant? John Elkanns svigerinne.
Prinsessen og Casiraghi.
Hvem er prinsen?
- Andrea eller… - De er brødre.
- De er… - Er de brødre?
- Andrea og Pierre er brødre. - Han sa: "Min svigerinnes mann."
Så han…
Vet ikke hvem han er.
Vi hadde spurt hvem som skulle være der.
Så det var to prinser og prinsessens mann.
Han er også en prins.
De er ikke brødre. Han er mannen.
Litt av et slektstre.
Og meg, fra Jaca, har ikke peiling.
Prinsessen. Jeg sa: "Ciao, hei."
Samme det.
Jeg var forvirret etter.
Vi var der med caps, t-skjorter, de var i dress…
Og vi bare…
De må ha tenkt: "Hvem er disse raringene?"
Beatrice, jeg ber deg.
Jeg inviterer deg til lunsj.
- Jeg er på vei ned. - Mamma!
Hvor er klemmen min? Få den.
Mine nydelige kjære.
Her, se.
Se, det er pappa.
Kjære.
Står til?
Flott. Vi er tilbake.
Jeg dro til Ferrari med Cris og Sofía.
Hvordan gikk det?
Fantastisk. Alt er nydelig.
Du kjente spenningen. Herregud.
- Ja… - Adrenalinet…
- De drar nå. - Pappa.
- Hadde du det gøy? - Ja.
Vi er så delt nå.
- Ja? - Pappa.
Går det bra med dere?
Hvem ga deg denne?
Hei, søta.
Mamma tar på meg.
Når Cristiano og jeg er fra hverandre på grunn av jobb,
spesielt med landslaget,
takket være teknologi
savner du ham, men det føles som om han er i nærheten.
Vi ringer hverandre på FaceTime.
Med barna. Mens vi spiser lunsj, middag.
Hvem så vi, han så ut som…
Jeg så Norris, Leclerc og Sainz.
- Likte du det? - Det var kult.
Støyen var som…
Sånn, motorene.
- Var det ikke? - Ja.
Skal du se på løpet?
Jeg skal sove først.
Ok. Lykke til.
- Lykke til. Kyss. - Takk. Snakkes.
- Ok, kyss. - Lykke til.
- Ciao. - Ciao.
Som en mor, for meg, det er noe av det viktigste,
for vi har fire barn,
og hun er grunnmuren.
MONTE CARLO CASINO
Det er synd at Leclerc er på femteplass.
Ja. Det er synd.
I går var han først. Synd for ham.
- De går så fort. - Det er utrolig.
Det er umulig å kjøre forbi i denne banen.
Når du ser på Formel 1 fra en yacht,
ser du det på en skjerm,
fordi bilene kjører så fort
at du ikke har tid
til å se hvem som kjørte forbi.
Det er utrolig.
Se på Sainz.
Så rask.
- Ja? - Han gjør det bra.
Han ble nummer to.
Evis, vil du legge deg her?
Det eneste er… Det er en spennende opplevelse
på grunn av støyen,
bilenes hastighet.
Ferrari nummer to.
Se! Carlos!
Carlos!
Bravo, Ferrari! Kom igjen.
Spania!
Så begynner båtene å tute.
Fantastisk.
Alle er fulle av lykke.
Utrolig.
Utrolig hva det å være med venner og ha det gøy kan gjøre.
Carlos!
TORINO ITALIA
Kjære.
Hei, kjære.
- Ser du meg? - Hva skjer?
Jeg vasker veskene.
De er dekket av fingeravtrykk,
og jeg pakker.
Til ferie, og så til noen arrangementer i Madrid.
Vær så snill.
Har elsket mote siden jeg var liten.
Jeg la alltid merke til alles kjoler.
Da jeg kom til Madrid, begynte jeg å jobbe for Massimo Dutti.
Senere for Gucci.
Jeg ble mer interessert i det, jeg levde det mer, jeg forsto det.
Ok. Få se.
Den nydelige grå blazeren du kjøpte
og buksene…
Du mener Balmain.
Denne?
Wi-Fi-en i dette huset er alltid så elendig.
Fire rutere i huset og Wi-Fi fungerer aldri.
- Kjære. - Hei.
Tjue rutere i huset og telefonen mister tilkoblingen.
Seriøst.
Du er forbannet av teknologi uansett hvor du er.
Ja.
Jeg tar kjolen jeg kjøpte i Monaco, den i pistasjegrønn.
Denne.
Få se.
Å, ja.
Helt sommerlig og sexy.
Elsker den. Godkjent.
Vi ringer hverandre i det siste så vi kan organisere skapet.
"Husker du at vi kjøpte denne et sted?"
Se hvor flott med denne gule vesken.
- Ja. - Nydelig.
Jeg elsker Hermès, Gucci, Prada. Så feminint.
Liker du denne fra Prada?
Jeg har også fetteren fra Prada.
Den har et liten kjede.
- Jeg liker denne bedre. - Ja?
Jeg elsker Louis Vuitton, jeg elsker Inditex.
Jeg elsker Decathlon.
Jeg elsker Nike.
Jeg elsker Mayoral. Jeg elsker alle merkene.
Din første baby.
Den første…
…Hermès jeg hadde.
Cris ga meg den til jul.
Jeg ble sjokkert.
Det som sjokkerte mest…
Selvsagt selve vesken,
men fordi hvor vanskelig det er å få tak i en Hermès.
Ok, sko.
De rosa skoene er et must.
- Disse? - De er fantastiske.
Jeg tar med jeans.
Jeg kan ikke overskygge dem med en kjole.
Jeg skal bruke dem i alle fargene jeg har.
Jeg elsker joggesko. Jeg liker flate sko.
Jeg elsker høye hæler, jeg elsker vesker, jeg elsker kjoler.
Jeg har akkurat disse nye.
Fra Le Silla.
Forresten,
det var et kort
i esken
fra Le Silla og jeg så at de satte meg på det.
Se.
Det er meg.
Jøss, er det i Venezia?
Eller i Cannes?
Dette var Venezia i fjor.
- Så kult. - I den svarte kjolen.
Det var den dagen jeg møtte Almodóvar.
Jeg har min egen stil.
De har prøvd å endre stilen min, ville at jeg skulle ha på…
Det må være min stil. Jeg vil ikke føle meg usikker.
De fantastiske høye toppene jeg elsker,
du vet de jeg mener, Jordan med Dior.
Disse?
De.
Jeg vil ikke bruke dem for mye.
Jeg vil at barna skal få dem.
Jeg elsker denne stilen…
Alt som dette. Som en jumpsuit.
Med de gjennomsiktige.
Jeg elsker å blande en treningsdress til fem euro
med den flotte vesken min.
Eller bra joggesko.
Jeg elsker å blande. Og smykker. Med treningsdress.
Noen vil ikke forstå det, eller forstår ikke, men det vil de.
Jeg bruker treningsklær hver dag.
Må være komfortabel.
Jeg er veldig effektiv i den forstand.
Komfort er bra, så jeg kan gå fort ut.
Barna mine gjør meg alltid skitten, så…
Jeg kjører alltid til skolen uansett.
Jeg kan ikke bruke jeans for mye, for komfortens skyld.
Kanskje jeg må gå på huskene, skliene,
knele , sette meg i hagen, og sånt…
Hallo.
Mine kjære.
- Hei. - Hei, Kevin.
Hvordan går det?
Å være mor er å være bekymret 24 timer i døgnet.
Jeg tenker alltid det samme: "barna mine."
De er alt for meg.
La oss dra.
La oss gå og spise.
Vi skal skrive ned hva dere vil spise, ok?
Kom igjen.
Ikke gråt. Kom igjen.
Som jente hadde jeg alltid et sterkt morsinstinkt.
Jeg var moderlig. Jeg hadde babydukker.
Før skolen, forlot jeg kjøkkenet og sengene.
Jeg forlot dem helt klare.
Da jeg kom hjem, tok jeg dem på en tur i vårt lille hus.
De ble godt passet på.
- Når sovnet du? - Litt sent.
Jeg hørte deg bevege deg rundt som mus.
Hun er veldig beskyttende, den mest beskyttende moren,
den varmeste moren,
den mest kjærlige moren.
Og hun tenker alltid på dem.
Alt hun gjør er for barna sine.
Det er skummelt.
- Kom igjen, kjekken. - Mamma, gir du ham ikke en kopp?
Selvsagt.
Cristianito, de tre babyene, Mateo, Alana og Eva,
de er hele livet mitt.
Det var alltid drømmen.
Jeg sa alltid at jeg ville ha en stor familie.
- Skal du spise? - Ja, det skal vi.
Så en god dessert om du oppfører deg.
Tok du på deg kremen?
- Du åpner den og tar den på. - Ja?
Jeg er takknemlig hver dag for
at jeg ikke må opp kl. 7 og komme hjem kl. 21,
som så mange mødre.
Som jeg pleide.
Jeg dro kl. 8, kl. 9, kl. 10
og kom hjem ti på kvelden.
Jeg har råd til å bli hjemme med dem.
Jeg vet jeg har muligheten til å passe på dem selv.
Vil du ha litt?
Litt solkrem.
Jeg er så lykkelig,
og hun er den rette personen
til å gi barna våre en god oppvekst.
Hun er den rette personen
til å utdanne, elske og ta vare på dem.
- Cristiano tok ikke på seg mye krem. - Her, for armene dine.
De er fire barn, tre av dem
er småbarn, tre , fire år gamle,
og hvis du ikke har en mor som støtter deg…
Du kan være verdens beste pappa,
men jeg tror du kommer til kort hvis du ikke har noen som henne.
Det ville vært helt annerledes. Mye vanskeligere. Ingen tvil om det.
Ser jeg ikke pen ut?
- Kan jeg få kinderegget? - Du vil gråter.
Jeg er veldig sulten.
- Jeg er sulten. - Mamma også.
Er de like?
- Jeg vil ha kinderegget. - Nei.
Når de kommer slitne fra skolen,
eller de er gretne,
er det utfordrende.
En gråter, en annen gråter, en vil ha mobilen.
Jeg er sulten.
Jeg er veldig sulten.
Jeg vil ha tyggis.
Du kan få en gummibjørn.
Ja!
Som mor er jeg veldig kjærlig
og litt myk.
De kan gjøre det de vil med meg.
Jeg elsker dem så mye, jeg klarer ikke å være streng mot dem.
Hvis du får mageknip av pastaen,
blir det verre med iskrem, ok?
- Mamma. - Hva, kjære?
Liker du sitron, eller din?
Min.
TORINO ITALIA
Jeg tror det er den siste.
Denne.
Annonsene vil holde meg distrahert.
Elsker å bo i Torino.
Det er godt plassert. Alt er i nærheten.
Hvis vi føler for snø, drar vi til snøen.
Hvis vi føler for en bydag, drar vi til Milano.
Hvis vi vil til havet, drar vi til Savona eller Monaco.
Kjære, dette porselenet…
Til det andre huset.
Vi har den hvite og den med gulldetaljer.
Den med sebra.
Denne til Madrid.
Å bo i Torino avhenger av mye.
Det kommer an på Cris.
Jeg kan ikke be om mer, for jeg er lykkelig hjemme.
Jeg jobber hjemmefra.
Jeg passer barna.
Barna mine er veldig glade uansett hvor vi drar,
for vi kan finne de beste skolene, de beste fritidsaktivitetene…
I 2017, da vi renoverte huset i Madrid,
kjøpte jeg dette i Hermès.
Det er nydelig fordi fargen…
Lite brukt, for det er synd å bruke det.
Det er vakkert.
Jeg elsker det så mye jeg ikke…
Klærne er klare.
Ferietingene er klare.
Donasjonen. Porselenet.
- Det blir igjen? - Vinterting i esker.
Sommertingene… Jeg har ting i rommet, men…
Cris skal bli i Torino for øyeblikket,
men i vinter og sommer, kan det bli overgang med markedet åpent.
Det er mange ting som må falle sammen, men jeg er glad.
Glad og klar for forandring.
Vet du hva jeg har innsett?
Hva jeg ser etter der jeg bor?
Land, hester,
parker for å løpe, nå har jeg barn å gå med dem,
tilbringe kveldene og morgenene.
Det er fra barndommen min.
Jeg vil bli litt lenger.
Livet mitt er veldig organisert,
skolen til barna,
fritidsaktivitetene. Jeg har dem klare for neste år.
Huset er klart. Vi har alle tingene våre.
Hvis jeg finner det ut snart, må jeg dra en dag.
Jeg drar og kommer på en dag for å se på hus.
Da vi flyttet hit,
så vi på huset.
Den var helt ny.
Vi kom, elsket det umiddelbart.
Vi hadde et møte i Hellas,
han signerte den nye kontrakten med Juventus,
og en uke senere dro vi til Torino.
Han signerte, og vi brukte turen til husjakt.
Det huset ble laget for oss.
Hallo.
- Hei, Georgina, hvordan går det? - Bra, og med deg?
Veldig bra også.
Vi er stresset.
Selvfølgelig er livet bra når det er jobb.
Jeg ville be deg om
ideer om hvor å tilbringe sommeren i år?
Vi vil ikke forlate Europa.
Vi vil gjerne bli her. Det kan være Spania, Balearene.
Det kan være Italia, Kroatia, Hellas,
Frankrike, Rivieraen…
Jeg husker barndomsferiene mine…
Jeg husker at moren min tok bilen og tok med oss
til et hus vi hadde nær stranden.
Vi var på stranden hele dagen og spiste vannmelon.
Vi dro til supermarkedet, kjøpte en stor vannmelon og brød.
Mamma lagde spansk omelett.
Eller vi stoppet på en restaurant ved stranden
for å kjøpe smørbrød,
og vi prøvde å holde oss unna folkemengden så vi kunne hvile og slappe av.
De var flotte. Veldig bra.
- Foretrekker du et hotell eller en villa? - En villa.
Du kan se om det er en villa
med mange rom, et privat basseng.
En villa med lett tilgang til en brygge.
Så vi kan bruke en mindre båt.
Den burde ha et basseng, en hage for å gå med barna.
Vi vil ikke måtte forlate villaen for å gå en tur.
Om mulig, noen parker rundt det.
Nå kan jeg reise til de beste stedene i verden
uten å bekymre meg for pengene
eller ta avdrag.
Jeg liker alt like mye som før.
Vi må ikke ha treningsstudio,
for vi skal se om det er plass til å sette opp utstyret hans,
og vi tar oss av å flytte det.
Det må… Det må være veldig privat.
Jeg har sett noen i Marbella, men det er tilgang,
ikke direkte til havet, men vi kan sees fra havet.
Marbella ville jeg utelukket når det gjelder privatliv.
I fjor var vi i Rivieraen,
og vi besøkte Menorca, Mallorca, Formentera og Ibiza.
Bare en natt på Ibiza, for paparazzien
lot oss ikke være, og du får ikke ro.
Jeg tenker på en i Italia og en annen bra en på Mallorca.
Ok, send meg noen muligheter, så tar vi en titt.
Tusen takk.
- Takk. - Vi tar kontakt.
- Kyss, ciao. - Kyss.
Uavhengig…
…villa.
Ok, klar.
Å, hunden.
Toñi, kjære, jeg visste ikke at du sto bak mamma.
Du var her, og jeg tråkket på rumpa di.
Du sov, stakkar.
Dronningen min.
- Rolig. - En.
Toñi!
Jeg falt.
Toñi.
Vi er ikke som andre familier.
Vi spiser frokost sammen.
Cris går på trening, jeg gjør det som må gjøres.
Hvis det er et hus, gjør jeg det. Ferien vår,
en reise, profesjonelle prosjekter…
Barna mine.
- Nydelig. - Se på Toñi i solen.
Kom igjen. Det holder. Ikke gjør det her, Alana.
Du gjør det på gulvet.
Ok, så…
- Straks tilbake, kjære. - Ok.
For meg er huset mitt tempel. Et sted å slappe av.
Jeg har freden jeg trenger her.
Å være sammen med familien min er å føle hvordan jeg føler.
Tatt vare på, verdsatt.
Bortskjemt.
Og elsket.
Jeg sier iblant: "Jeg er så glad."
MADRID SPANIA
- Mamma! - Glad i deg.
Gi meg et kyss, kom igjen.
Hvor skal du?
Jeg drar…
Snart tilbake. Jeg skal skaffe kinderegg.
Europamesterskapet begynner, og Portugal gjør alt.
- God morgen, Georgina. - God morgen.
Hvor skal vi?
Vi skal til Budapest, vel?
Europamesterskapet gjør meg nervøs,
men gleder meg.
Jeg vet det er viktig for Cristiano.
Han har forberedt seg på dette siden sesongens begynnelse.
Vi må snakke.
- Husker du festen? - Bryllupet?
Nei.
- Det er et selskap… - Om det var opp til meg!
…i et slott. De sendte en brosjyre for bryllup.
De tuller alltid med bryllupet, og når det blir.
Helt siden Jennifer Lopez ga ut sangen "The Ring",
har de sunget den mye til meg.
Tekst: Tori Lau