NETFLIXOVA REALITY SERIJA
Ja sam Georgina Rodríguez. Imam 27 godina.
Prije pet godina život mi se promijenio.
¡HOLA! OTKRIVA NOVU LJUBAV CRISTIANA RONALDA
IMA LI CRISTIANO RONALDO NOVU DJEVOJKU?
CRISTIANOVA NOVA DJEVOJKA VRAĆA SE POSLU
GEORGINA ODUŠEVILA U CANNESU
Zahvaljujući ljubavi moj se život pretvorio u san.
TKO JE GEORGINA RODRÍGUEZ?
Prodavala sam luksuz, a sad ga nosim na crvenom tepihu.
Imam milijune pratitelja i u vezi sam s najpraćenijim muškarcem svijeta.
Cristiano šutira…
- Gol! - Cristiano!
Mnogi znaju moje ime, a rijetki me zaista poznaju.
Zovem se Georgina.
Pogledaj ovamo, ljepotice!
- Georgina, jedna fotka! - Daj!
Nisam imala lak život.
Žao mi je što ne mogu pozvati mamu i tatu.
Tada to nisi mogla.
Priča o njezinu životu i njezinoj obitelji
jako je slična mojoj.
Zdravo.
Fotkat ćeš me cijeli dan?
Ne mislim da sam neponovljiva, ali mislim da sam sretnica.
Kako ste proveli dan, ljubavi moje?
Znam kako je nemati ništa, a znam i kako je imati sve.
- I? - Predivna je.
Moram odlučiti.
Znate koja se meni sviđa.
Mora nositi Jeana Paula.
- Navijamo za Portugal! - Olé!
Idemo!
Olé!
Sretan rođendan ti
Izgradila sam svoj život
i nastavljam ga graditi s ljubavlju.
U tom sam trenutku ušao i vidio Gio.
Odlazila je s posla.
Tada sam je prvi put vidio.
- Pusa. - Javim ti se poslije, draga.
Može.
Bog me nadahnjuje i daje mi snagu da se borim…
„Georgina, imaš veliko srce.
Da bar ima više takvih ljudi.“
…da znam što je najbolje za mene.
Vjenčanje?
Da bar ovisi o meni.
Georgina je očito žena za mene.
Volim je od glave do pete.
ZA MOJU LJUBAV
Cristiana sam upoznala
jednog ljetnog četvrtka.
Išla sam na posao
ulicama Cartagena, Ortega i Gasset.
Kao uvijek, došla sam do Guccija.
U 17 sati završila sam s poslom.
Nazvao me kolega i rekao:
„Gio, dolazi mi klijentica, ali ja sam na godišnjem.
Želi kupiti kapute.
Molim te,
ostani još pola sata i usluži je.“
I baš kad sam izlazila iz dućana,
vidjela sam prezgodnog tipa,
visokog gotovo dva metra,
s djetetom i prijateljima.
Ukopala sam se na mjestu.
Junior je zastao preda mnom.
Bio je jako pristojan i pozdravio me.
Ostali su ga zezali, znate?
Jer je mali pozdravio mladu, lijepu djevojku.
Osjetila sam leptiriće u trbuhu.
Zapitala sam se što mi je.
Nisam ga mogla pogledati od srama.
U tom sam trenutku ušao i vidio Gio.
Odlazila je s posla.
Bio je to trenutak…
Ne mogu to opisati riječima. Nešto je kliknulo.
I od tog trenutka nisam prestao misliti na nju.
Živa istina.
Bio je moj klijent u Gucciju. Rekao je da dolazi na jedan događaj.
Pitao me dolazim li i ja.
Rekla sam: „Da. I ja sam pozvana. Navratit ću.“
Cijeli sam dan razmišljala o tome.
„Što ću odjenuti? Kakvu ću frizuru složiti?“
Kad sam stigla, bio je prezgodan.
Točno se sjećam kako smo bili odjeveni.
Popili smo malo šampanjca.
Poslije sam morala otići na poslovnu večeru.
Uopće mi se nije išlo,
ali tako smo se još više željeli vidjeti opet.
Počeli smo više razgovarati
i stvari su napredovale prirodno.
Nismo brzali.
Jer…
Trebala su nam oko dva mjeseca
i u tom se periodu baš i nismo viđali.
Imao je puno utakmica s klubom i reprezentacijom,
meni se dogodilo ono s ocem…
Neko sam vrijeme bila odsutna, bila sam tužna.
I onda smo se jednog dana sreli na jednom drugom događaju.
Bio je s prijateljima i svojim bratom Hugom.
Pitao me: „Gio, ideš sa mnom na večeru?“
Rekla sam: „Napokon.
Kucnuo je taj čas.“
Bolje smo se upoznali
kad smo se sreli na jednom događaju.
Razgovarali smo.
Pozvao sam je na večeru.
Ondje je bio i moj brat.
Prihvatila je poziv.
Bila sam jako uzbuđena.
Na putu
do restorana
dotakle su nam se ruke.
Imala sam osjećaj da su te ruke
puno puta bile uz mene.
I kad su nam se ruke slučajno dotakle, počeli smo se držati za ruke.
Kad su nam se ruke dotakle…
bio je to…
poseban trenutak.
Te su mi ruke djelovale poznato.
Pristajale su mojima.
Otišli smo na večeru.
Onda sam otišla kući. Rano sam radila, a on je imao rani trening i utakmicu.
Ne, on ne ide na večere prije utakmica.
Imao je trening.
Odvezao me kući
i srce mi je bubnjalo.
Onda se jedne subote dogodio poseban trenutak.
Igrao je protiv Athletica.
Htjela sam ga vidjeti i biti s njim, ali nisam mu htjela pisati poruke.
Što da napišem?
Poslao mi je poruku nakon utakmice.
Napisao je: „Kako si? Gdje si?“
Pomislila sam si: „Da mu kažem da sam spremna,
da je sve čisto,
da sam bila u dućanu,
da je odjeća spremna, da sam otuširana i da sad čekam?“
Napisala sam: „Odmaram. Spremam se za krevet.“
Pozvao me na večeru.
Pristala sam iako sam jela dva sata prije.
„Dobro, idemo na večeru.“
Došao je po mene nakon utakmice.
Živjela sam u prizemlju.
Nakon pranja podova otvorila bih prozore da se osuše.
Onda sam čula auto i rekla si: „To je on.“
Izašla sam presretna sa svojom torbicom.
Rano sljedećeg dana morala sam raditi.
Otišli smo do njega. Pire je bio spreman,
kao i povrće i piletina. Opet sam večerala, kao prava dama.
Bila je jako privlačna
i jako zrela za svoju dob.
Ja sam malo stariji od nje.
To me privuklo.
Zainteresirao sam se.
Došao bi nakon posla. Radila bih do 22 sata.
Ušao bi…
Katkad bi došao u Bugattiju. Kolege su bili izvan sebe.
Dolazila sam busom, a odlazila u Bugattiju.
Nitko nije mogao vjerovati.
Za mene je to bilo „normalno“.
Ona je bila moja cura.
Imam svakakve aute. Ne mogu doći po nju u taksiju.
Bilo je smiješno. Ona bi izašla, a ja bih je čekao vani
u tim svojim skupim autima.
Ali dobro se snašla.
Izjurila bi van, ušla u auto i otišli bismo kući.
Kasno je završavala s poslom.
Onda bismo otišli kući, u „svoj svijet“.
Početak naše veze bio je stvarno poseban.
Bilo je predivno.
U početku nisam mislio da ću se toliko zaljubiti u nju.
Iskreno, nisam to očekivao.
Nakon nekog vremena osjetio sam da…
Da je ona žena mog života.
TORINO, ITALIJA
- Da, to je… - Tako ti je to.
- Bok! - Dobro jutro.
Kako ste?
Što se mene tiče, najbolja stvar kod putovanja Crisovim avionom
bez sumnje je njegova posada.
Avion stvarno olakšava život.
Ne bih mogla s Cristianom dva sata čekati u zračnoj luci.
Ne bih mogla. Radije nikamo ne bih išla.
Da te snimim dok se penješ i gledaš prema meni?
Možda ondje, jer ovdje mi sunce ide u oči.
Na putovanja volim povesti prijateljice
kako bi i one iskusile malo mog života.
Volim dijeliti.
Želite se slikati?
- Da. - Da?
Najbolji je kut odavde.
Neka stane ovdje.
Ljudi me uvijek pitaju ima li ona hrpu fotografa.
GEORGININA PRIJATELJICA
Kažem im: „Ljudi mi ne vjeruju,
ali Gio nema fotografa i ne uređuje svoje fotografije.“
Neka zablista.
GEORGINAGIO - DOBRO JUTRO PARIZU
Ne tako.
Odande.
Još malo onamo, može?
Ako sam ja s njom, ja fotkam.
Ako je Junior s njom, on fotka. Odlično mu ide.
Tko god je s njom, fotka.
Na tri, može?
Jedan, dva, tri.
Previše blješti. To je to.
Idem u Pariz u atelje Jeana Paula
jer se spremam za Canneski festival.
Tražim haljinu.
Živjela, draga.
Potpuno prirodno, bez aditiva.
Nema plastike.
Evo je.
Boja je još ljepša uživo.
Da, nije bila tako lijepa na slici.
Elena mi je jedna od najboljih prijateljica.
Pomaže mi s odabirom odjeće,
s djecom, sa svime.
Savršeno se razumijemo.
Kad moram putovati,
Rebecin me hrana drži na nogama.
Rebeca je najbolja.
Baš govorimo o hrani koju nam odabireš.
Hvala.
To je najbolji dio leta.
Zapravo, posada je najbolji dio, svi vi.
- Mislim, hrana me drži na nogama. - Hvala.
Rebeca je našla odličan catering.
Rade odličnu španjolsku tortilju, a ona kupuje šunku koju volim.
Sve jako pažljivo spremi.
Ovo je tako dobro. Najbolja užina.
Idem Jeanu Paulu
s osam brojeva većim strukom.
Reći ćemo im da je prošire za dva centimetra.
- Ljudi ljeti smršave. - Možda ti.
- Ja ne. - Stvarno?
Više se znojiš.
Ja se ne znojim. Zar ne?
I jako puno jedem za vrijeme godišnjeg odmora.
Ali da je do hrane, bila bih na odmoru cijelu godinu.
Trebaš vidjeti koliko jedem.
Zdrava cura.
- Gio ne vjeruje ljudima koji ne jedu. - Istina.
Puno jedem, pa me pitaju: „Zašto ne postiš jedan dan?“
„Tko, ja? Ne znate koliko trebam energije svaki dan.“
Ja energiju crpim iz hrane i točka.
Ramón je moj agent. Javio mi se kad sam započela vezu s Cristianom.
Javilo mi se puno agencija.
Našli smo se na kavi blizu moje kuće, na Aveniji América.
Odmah smo kliknuli i evo nas.
Volim raditi s njim i nadam se da ćemo tako nastaviti.
Georgina je uživo odlična…
AGENCIJA UNO MODELS
…zato što nije egocentrična.
Pita me kako sam, znate?
Pita za moje nećake, pita za… Znate.
Za moju partnericu. Zna s ljudima.
To je dio njezina šarma.
PARIZ, FRANCUSKA
Pariz budi lijepa sjećanja.
- Znam. - Zašto?
- To mi je bilo prvo putovanje s Crisom. - A, da. Išli ste u Euro Disney?
Da.
Sjetila sam se
svog prvog odlaska u taj romantični grad.
- Reci nam kako je bilo. - Da.
On je bio prerušen.
- Imali ste… Gdje je kupio periku? - Ne znam. Oni su to organizirali.
U Madridu sam imao perike od prave kose.
Mislim, bile su bolje od moje vlastite kose. Ozbiljno.
Stvarno dobre. I rekao sam: „Dobro.
Riskirat ću.
Stavit ću periku, šal
i naočale
i idemo u Disneyland. I veliki kaput.“
- Perika nije bila tvoja ideja? - Ne.
Ma kakvi. Nisam znala da paparazzi postoje.
Nisam znala da postoje ni što rade.
I na jednoj vožnji, ne sjećam se gdje smo bili,
išli smo ovako i perika mi je počela padati.
Kao da skače s glave.
Držao sam je da ne padne.
Ljudi odozdo gledali su što će se dogoditi.
Pala je i pomislio sam: „Sad će me uloviti.“
Vratio sam je, namjestio šal…
Imam ovo na vratu, kao i moj otac,
imam dug vrat i ovo mi malo izviruje.
I ljudi su rekli: „To je Cristiano.“
Počeli su mi se obraćati, prepoznali su osmijeh.
Ljude koji me stvarno poznaju
teško je prevariti bez jako dobre krinke.
Prepoznali su ga.
Djeca su ga prepoznala.
Imao je periku i moj šal,
ali djeca su prepoznala čeljust i adamovu jabučicu.
Ovdje isto svi vole nogomet.
Opet bih to ponovio.
U takvim trenucima
opet postanete dijete.
Znate, te sitnice, skrivanje, kao da ste u školi.
Prvi put poljubite curu, ali skrivate se da prijatelji ne vide.
Bilo mi je odlično. Bio sam sa svojom djevojkom.
Bili smo poput prijatelja.
Kažem vam, bila je to predivna priča.
Još uvijek je pamtim
i za Gio je to bio jedan od najljepših trenutaka sa mnom.
To su nezaboravni trenuci s početka veze.
Stilistica Alba već nas čeka.
I Gregory. Oni će nas uslužiti.
Otvorili su nam Gaultierov atelje
da nađemo haljinu za Cannes.
Vjerojatno ćeš nešto isprobati,
oni će uzeti tvoje mjere i skrojiti poznatu haljinu za tebe.
- Može. - Koja ti se svidi.
Znaš da je Gaultieru danas rođendan?
- Možda ga zato neće biti. - Stvarno?
- Da. - Kakva slučajnost.
Da sam znala, donijela bih dar.
- Da. - Ramóne, sad mi kažeš.
- Pa… - Dvije minute prije.
Mogla si mu donijeti malo šunke.
Jednu šunkicu. Čak je imam na avionu.
- Mogla sam mu je spremiti. - Tako je dobra.
Ispalo bi da je vegetarijanac.
- Gregory. - Bok.
- Kako si? - Dobro, a ti?
Dobro.
- Ja sam Greg. - Bok, kako si?
- Drago mi je. - Također.
Bok, ja sam Greg. Dobro došla u Jean Paul Gaultier.
I u sunčani Pariz.
Zdravo!
Bok.
Atelje Jeana Paula
prostor je prepun umjetnosti.
Nevjerojatno.
Ovo je kolekcija proljeće/ljeto 2020., zadnja kolekcija g. Gaultiera,
kao i arhivski komadi.
Čast mi je biti ovdje.
Krasno, zar ne?
Htjela sam otići u atelje
da bih mogla dotaknuti i vidjeti njegove dizajne.
Ovu je nosila Lady Gaga.
U spotu za pjesmu „G.U.Y.“
A, da!
Imala je onu veliku perjanicu.
Ovo je bila jedna od prvih kombinacija Naomi Campbell u 2000-ima.
Ovo bi mogli biti muzejski primjerci, a ne…
Da. Zapravo, nedavno se vratila iz muzeja.
Nemam riječi kojima bih opisala tu zgradu i te vitraje,
te predivne stube,
te otmjene kostime koje su nosile zvijezde.
Bilo je čarobno ući u atelje Jeana Paula Gaultiera.
Idemo isprobavati.
Osjećajte se kao kod kuće.
Ova me oduševila.
Nisam nosila ništa slično, ali ne znam je li ovo boja za srpanj.
- Da. - Ali divna je.
Za Cannes u srpnju možda je…
Ova je haljina pripadala…
Napravili su primjerak za jednu otmjenu klijenticu,
ali ona je umrla, tako da sad možeš…
- Imala je ekskluzivna prava. - Tako je.
- Žao mi je. - Čudesna je.
Moda je umjetnost, stvaralaštvo, fantazija,
ženstvenost, muževnost.
Ljepota.
Predivno!
Kvragu, kao da je stvorena za tebe.
Savršeno mi pristaje.
- Kako se osjećaš? - Jako dobro.
Kod ove haljine mi se sviđa… Da.
- Predivno je. - Tako je.
Helen, što misliš o ovome?
Bez ovoga se vidi cijeli korzet.
Cijeli oblik, vidiš?
Mislim da će mi se više sviđati bez toga.
- Prekrasna je. - Zadovoljna?
Da.
Prva ljubav.
Volim modu. Živim modu.
- Sviđa vam se? - Ističe ti guzicu.
Da vam je pokažem straga.
Voljela bih da ima manje volumena.
Ali…
Pokušajmo s drugom.
Sviđa vam se?
Osjećam se kao da živim san.
Toliko sam puta gledala zvijezde u njegovim kreacijama,
a sad ih mogu dotaknuti.
To mi je i dalje malo…
teško povjerovati.
Danas je bio odličan dan, draga.
Bio je čudesan, vjeruj mi.
Svaki put kad imam neki događaj,
trudim se sve obaviti isti dan.
Krenem ujutro i vratim se iste večeri
da se mogu probuditi i vidjeti jesu li moja djeca dobro.
Da im mogu reći dobro jutro.
Cris mi je poslao poruku baš kad smo sletjeli.
Pitao je: „Slijećete?“
Znao je odgovor jer je vidio svoj avion.
Rekla sam mu da slijećemo, a on je rekao da dolazi.
- Kako si? - Dobro, a ti?
- Kako je bilo? - Dobro.
- Da? - Da, super.
Kako si? Dobro?
- Koja slučajnost. Vidio si da slijećemo? - Da.
Tražio sam vas.
Do Pariza ima sat vremena leta.
Čekao sam, i baš dok sam dolazio, vi ste slijetali.
- Da? - Bila je online.
Začudo, ovo je prvi put da smo se sreli u zračnoj luci.
- Sve je u redu? - Da, bilo je zabavno.
Dobro onda, draga…
Idem kući našim luđacima.
Jutros mi ih je bilo žao. Spustili su se sa mnom…
Da, i ostali su s tatom, kao da sam najgori…
Da.
- Super su. - Ludi su.
Dobro, draga. Čujemo se.
- Vidimo se sutra. Bok. - Može.
Bok. Sretno, Cris.
Mir koji trebam dobivam kod kuće,
s Crisom i našom djecom.
Ljubavi moje!
- Jesi li donijela iznenađenje? - Jesam, ljubavi.
- Kinder jaje! - Kako ste proveli dan, ljubavi moje?
Dajte mami jednu pusu.
Mama, dao sam pusu Alani!
Jesi? Odlično.
Kinder jaje!
MADRID, ŠPANJOLSKA, OBITELJSKI DOM
Kad sam prvi put došla u Cristianovu kuću,
znala sam se izgubiti.
Krenula bih u kuhinju po vodu, a ne bih znala kamo ići.
Tražila bih dnevni boravak pola sata
jer se nisam znala vratiti.
Tako je velika, a ja sam odmalena živjela u stančićima.
Kad sam došla ovamo, izgubila sam se.
Nisam znala…
Mislim da sam tek nakon pola godine
zapamtila gdje je koja soba i onda je bilo u redu.
- Bok, draga. Kako si? - Bok.
Paula Brito naša je dizajnerica interijera.
Jako je marljiva i obožavam je.
Plan izgradnje trenutačno je u izradi.
Imat ću ga do kraja… Ne, početkom lipnja.
Zvala sam Paulu jer obnavljam veliku kuću
i želim preseliti i iskoristiti namještaj u maloj kući.
Ona ga je postavljala,
pa želim da mi pomogne s prijevozom i postavljanjem.
Namještaj se ne slaže s uređenjem koje želim.
Šteta, jer star je samo tri godine.
- Da, tri. Četiri. - Želim ga iskoristiti.
- U susjednoj kući. - Da.
Ona u La Finci praktički je prazna.
Iznajmljivali smo je, a sad…
Rekla sam joj: „Želim da ova kuća bude usklađenija.
Nemoj miješati uzorke s mramorom i svjetlima.
Ne želim plastično cvijeće i knjige.
Bez previše stvari koje će skupljati prašinu.“
Dakle, definitivno bih maknula luster.
Tvoji bi dečki trebali doći i pažljivo ga preseliti.
Ovaj kamen dolazi s okvirom ili bez njega?
- Bez. - Znači, sve ide dolje?
Vidjet ćemo.
- Možemo li iskoristiti okvir? - Možemo.
- Koje bi naslonjače iskoristila? - Ove.
Presvući ćemo ih.
Promijenit ćemo tkaninu. I ovu isto.
- Tepih? - Ne.
- Želim drugu boju. - Zato što je vuna…
Vuna je svjetlija.
Da. I jeftinija. Ne želim uništiti kašmir.
Otkako sam majka,
kod svakog odabira razmišljam o djeci.
Baš svakog.
U Torinu sam postavila tepih od vune i kašmira.
Na prvoj smo večeri jeli jagode,
jedna je pala i mrlja se još uvijek vidi.
Ovo je dobar Armanijev stol i želim ga staviti…
Dolje je golema soba koja je potpuno prazna.
- Tri i dvadeset. - Da.
- Soba mora imati pet puta pet metara. - Da, ovamo ne stane.
- Madrac nosimo? - Zadržat ću ga.
- Zadržat ćeš ga? - Da, kupit ću neki jeftiniji za onamo.
- Ovaj je super. - Da, potpuno je nov.
- Da! - Stavila si ga…
- Ali jako je dobar. - Da.
Ostavit ću ga za krevet.
- Kad soba bude gotova. - Sve ostaje.
Dok radi, Paula je vesela i zabavna.
Razumije moje potrebe.
Moramo ovo izmjeriti.
- Kamo bi ga stavila? - Idemo vidjeti drugu kuću.
Metar i trideset, dva i sedamdeset pet.
- Sve što imaš je XXL! - Znam.
- Bit će ga nemoguće odnijeti. - Da.
Težak je k'o vrag.
Da.
Što ćemo s njim?
Možemo ga prodati na internetu.
- Za 10 000 eura. - Prodat ćemo sve što ne uzmem.
Obnavljamo veliku kuću, a imamo hrpu namještaja koji neću trebati.
Rađen je po mjeri i golem je.
Neće stati u manju kuću.
Zamolila sam je da nađe stranicu na kojoj ga mogu prodati.
Imam puno prijatelja koji kupuju rabljeni namještaj.
Ovaj namještaj ne stane u većinu kuća.
Pretpostavljam da postoji neka aplikacija
za veliki ili luksuzni namještaj.
Ne mogu ovo staviti u obični oglasnik.
Idem po još uzoraka.
Ovdje je pravi nered.
Što misliš?
- Sve tri sobe bile bi iste? - Ne, različite.
- A tkanine? - Vidi ovu boju.
- Ovu zelenu. - Da.
- Ova mi se sviđa. - Baš je elegantna.
Jedna roza, druga zelena, treća plava,
a četvrta…
Želim crveno-smeđu za našu sobu. Jako je senzualna.
Imam boju koja će ti se svidjeti.
Ovo je od Dedara i Hermèsa.
Meni je boja svakog elementa važna.
Ne možete isto urediti dnevni boravak
i sobu za zabavu.
Ova plava je lijepa.
- Bila bi lijepa za uzglavlje. - Da.
S bijelom ili bež?
Jer ova je bež ista kao ostale.
- Ova je slična onoj. Jako je bijela. - Da.
- Sviđa li ti se ova? - Pa… Čekaj. Imaš ovu…
Meni se ova jako sviđa. Ovo. Zemljano i bijelo.
Dobro, to je to.
- Znam koja je. - Da vidimo što nas najviše inspirira.
Nastavi. Što sutra imaš u planu?
Izaći sa svojom curom.
Da vam nešto spremim za jelo? Mogu nešto organizirati.
Mama je mora provjeriti. Ja ću joj biti svekrva.
Smiješno mi je što Junior ima curu.
Rekla sam mu da je moram upoznati
i da je moram odobriti.
Neću biti naporna svekrva, stvarno.
Pusa.
Već ima cure.
Dečki počinju od malih nogu.
- Još su djeca, a žele imati cure. - Da.
TORINO, ITALIJA, GEORGININA I CRISTIANOVA KUĆA
Što još želiš ponijeti?
Moram ponijeti sve u ovoj kutiji.
Junior igra za Juventus. Kad vidim kako igra, vidim njegova oca.
Imaju istu osobnost.
Jako sam ponosna.
Kad vidi da njegov tata učini nešto novo,
gleda to na YouTubeu, oponaša i vježba.
Ode u dvorište i vježba.
Ili u boravak,
ali rekla sam mu da pazi na svjetla i na prozore jer to je opasno.
- I, protiv koga danas igrate? - Protiv Milana.
- Vidjet ćemo koliko ćeš golova zabiti. - Prošli sam put zabio tri.
Ali izgubili smo.
Šest - pet.
Ako zabiješ, znaš što učiniti.
Što ćeš učiniti?
G, kao tvoje ime.
Volim kad mi posveti gol, kao i njegov otac.
I kao „genijalna“.
Smiješ se, je li?
- Što misliš, koji će biti rezultat? - Pa, da vidimo…
Juve šest,
Milan dva.
Što?
Ne? Kad bih ja došla, zabili biste po 14 golova.
Ne, izgubili smo kad si ti došla.
- Protiv njih? - Šest - pet.
- Ove ćete godine pobijediti. - Da.
Junior želi biti isti kao tata. Divi mu se i…
Zamislite samo,
nogometaš ste, a vaš je tata najbolji na svijetu.
To je to.
Cristianito je nadaren i ima potencijala.
Mislim da ima sve što treba da bi bio profesionalni nogometaš.
Kad trenira ili igra,
volim znati kako mu ide.
Budući da ja ne mogu,
Gio ga povremeno ode gledati, a on mi sve ispriča kad se vrati kući.
Kaže kako je prošlo, što je radio, koliko je trčao,
i drago mi je kad bude dobar.
- Kako je završilo? - Sedam - pet za Juve.
- Pobijedili su? - Da.
Je li zabio?
Ne, imao je tri asistencije.
A, dobro.
- Odlične asistencije. - Dobro.
Nećeš mi poslati snimke?
Jednu sam ti poslala.
Vidjet ćemo. Ja mu neću stvarati pritisak.
Radit će ono što on želi.
Da budem iskren,
za njega, kao i za ostalu djecu,
želim da budu sretni i da sami biraju što će biti.
Uvijek ću ih podržavati.
Dođi razgovarati s tatom. Reci mu kako si se ponašao.
Reci tati što si učinio.
Reci mu.
- Bok, Matthew. - Kako si se ponašao?
Nemoj gurati prste u usta.
Kako si se ponašao?
Ne, reci tati.
A, znači tako. Ne.
Palac dolje.
Bio si zločest. Jako zločest.
Alana, dođi! Eva, dođi!
Smočio sam majicu i hlače.
Dođite reći tati kako ste se ponašale.
Potpuno me ignoriraju.
Djeca su najbolje što možemo imati.
Treba ih odgajati
i osjetiti tu bezuvjetnu ljubav.
To je nešto neobjašnjivo. Samo roditelji znaju o čemu govorim.
I imati, ponavljam,
ženu koja vam daje tu stabilnost.
Predivno je odgajati djecu.
Zamalo sam zabio, ali…
Bravo. Dodao si loptu.
- Odradio si većinu asistencija. - Da.
Još uvijek postavljam glupa pitanja. Cristiano me pita kad ću naučiti.
Ja mu kažem: „Možda kad Junior počne igrati.“
Idemo, djeco.
Sanjala sam da ću imati divnu obitelj.
Da ću stvarati dom.
Sanjala sam svog lijepog princa,
a sad sve to i imam.
Imam predivnu djecu koja me jako vole.
I da, mogu reći da se snovi ostvaruju.
Daj mami pusu.
Skrivam se!
KNEŽEVINA MONAKO
Kako je lijep.
Cris mi je rekao: „Gio, brod je u Monaku.
Povedi svoje prijatelje.“
Poslala sam im poruku u četvrtak u jedan ujutro.
„Ljudi, jeste li za nešto ludo?“
S Georginom nema planiranja.
Prijevod titlova: Domagoj Južnić