EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
SARAH SMITH HAR VÆRET SAVNET
OG UNDER ROBERT FREEGARDS KONTROL I NI ÅR
Det er som en nål i en høstak.
Man håber at se Sarah igen, men man ved det ikke.
Hun er derude et sted.
Det var kun Rob, der vidste, hvor jeg var.
Jeg havde ingen venner, ingen familie, ingen penge, ingen identitet.
Man skal bare følge instruktionerne.
Man har ingen fri vilje.
Rob sagde, at der stadig var en trussel derude,
og han ville tage mig med til et af MI5's sikre huse,
men jeg måtte ikke se, hvor det var.
Jeg fik besked på at blive på badeværelset.
Jeg måtte ikke lave en lyd, for så ville han låse mig inde.
Der sad små vinduer højt oppe.
Der var lige plads nok til at ligge på gulvet ved siden af badet.
Det var et fængsel.
Alt bliver taget væk lag for lag.
Jeg havde brændt alle broer hos dem, jeg elskede.
Hvis det var muligt at begå selvmord, havde jeg nok gjort det.
Forestil dig den største sult, du nogensinde har følt, og så bare værre.
En dag kom Rob ind på badeværelset.
Han spurgte, om jeg ville være hans kæreste.
Han ville have sex.
Hvis man hverken har mad,
frihed
eller nogen form for fri vilje,
er det mindste glimt af håb om, at man bliver behandlet bedre,
forsøget værd.
Intet at tabe.
Enhver normal person efterlader spor.
De går til lægen eller tandlægen. De har et job, bankkonti.
Sarah havde intet. Ingen spor af hendes opholdssted.
Der var intet spor af hende.
Samtidig stod Kim Adams, en amerikansk statsborger,
overfor at gifte sig med Robert Freegard.
Hun kappede pludselig forbindelsen til sine venner,
og ingen vidste, hvor Kim var.
Jeg lagde en plan om at optage telefonsamtalerne
mellem Freegard, Kim og hendes forældre.
Til at begynde med tog Freegard ikke telefonen, når de ringede.
Men så tog han den.
Hallo?
Hej, Robert.
-Hej, John. Hvordan går det? -Det går godt. Hvad med dig?
Jeg er lige kommet tilbage fra London.
Jeg har været i London for at ordne nogle ting.
-Det er en del af dit job, ikke? -Ja.
Robert Freegard fortalte dem, at han var agent for MI5,
og han planlagde at tage Kim under sine vinger
og oplære hende til at blive spion.
Kim skulle på spionskole.
Er prøven meget svær?
Ja, den er meget svær.
ISO 9002 er en…
Øh…
Det er svært at forklare, men det er som en kvalitetskontrol
efter britiske standarder, og alt afhænger af,
om man består den.
Desværre bestod Kim ikke testen.
Kim dumpede ikke bare én gang. Hun dumpede to gange.
Jeg føler, at jeg måske bad Kim om mere, end hun kunne magte.
Når hun dumper to gange, hvorfor skulle hun så bestå tredje gang?
Nu smider Freegard maddingen ud.
Han har lagt op til det her.
Det værste ved det er,
at man skal betale for at tage den igen.
Vi er helt ærligt, undskyld mit sprog, helt på røven.
Hvor meget koster prøven?
2.200 pund.
Det er det rene vanvid.
At Freegards løgne er så fuldstændig…
…sindssyge, at de næsten er troværdige.
Jeg har forsøgt at skaffe os noget mere tid,
for jeg kan ikke skaffe flere penge lige nu.
Freegard hævder, at han betaler de fleste udgifter til Kims spionskole.
Jeg har betalt 61.000, men nu er jeg løbet tør.
Du har betalt 61.000?
-Sterling. -Pund sterling.
Nu har jeg ikke flere penge. Kassen er tom.
Han bruger det til at få Kims forældre til at betale deres andel.
Det er her, jeg råder Kims forældre til
ikke at give ham penge.
Jeg forstår. Jeg prøver at løse pengeproblemet.
Så… Men jeg…
John, vi løber tør for tid.
Hvis vi ikke ansøger om en re-eksamen inden tirsdag,
så kan vi ikke tage den igen.
Du må forstå, at jeg ikke beder dig om penge.
Jeg siger bare helt ærligt, at jeg har talt med banken,
og der er ikke mere på kistebunden.
De 61.000 pund var alt, hvad jeg havde.
Der er én ting, du skal vide.
Hvis du vil hjælpe, hvilket er meget agtværdigt,
så husk, vi har indtil tirsdag til at klare det med eksamen.
Okay.
Og det er…
Det skal gå hurtigt.
-Vi kan ikke… -Jep.
Vi kan ikke deltage uden at betale.
Freegard blev mere og mere desperat,
så hans desperation bliver udtrykt gennem Kim.
-Glædelig mors dag. -Tak.
-Hvordan har du det? -Godt. Hvad med dig?
-Jeg har haft en elendig uge. -Hvorfor?
Jeg dumpede prøven igen.
Det er da løgn.
Det hele bliver mere urovækkende.
Kim er ulykkelig.
Robert er vred på grund af prøven.
Der var små fejl i det, hun sagde.
Nogle af hendes bemærkninger virkede…
…indøvede.
Hvis jeg dumper igen, skal vi betale for oplæringen, og det er tusinder af pund.
Så tager historien en drejning.
Nu havde hun brug for penge til bilreparationer,
og hun fortæller sin mor, at mekanikeren har taget hendes pas.
Det kan han ikke. Hvorfor kontaktede du ikke politiet?
Fordi de har en åndssvag lov i Frankrig.
Så jeg må skaffe
1.700 dollars
for at få mit pas tilbage.
Ring til ambassaden.
De gør ikke noget ved det.
Jo, det er det, de er til for.
De hjælper amerikanere med problemer. Du har problemer.
Situationen bliver mere ustabil og farligere.
Vi udledte fra aflytningerne, at Freegard og Kim var et sted i Europa.
Og Sarah var stadig savnet.
Hun skulle findes.
Freegard var blevet efterlyst.
Men han kunne åbenbart rejse fra land til land uden at blive opdaget.
Måske havde han falske papirer. Vi vidste det ikke.
Vi overvågede bankkonti, og vi kunne se, hvor pengene blev brugt.
I Tyskland, Østrig, Frankrig og Storbritannien.
Freegard og Kim rejste rundt mellem byer og lande.
De overnattede kun en nat eller to hvert sted.
Det var tydeligt, at Freegard ville flytte rundt på hende,
så politiet ikke indhentede dem.
Hvis han var i en by, hævede han ikke penge der.
Han kørte til en anden by.
De brugte aliasser.
De indskrev sig aldrig under deres rigtige navne.
Vi kunne ikke finde Kim og Freegard, så vi måtte lokke dem til os.
Så vi fandt på en plan med et personligt møde,
hvor han ville få 10.000 dollars.
Men det var en fælde.
Kims mor, Ann, skulle rejse til London og møde Freegard og Kim i lufthavnen.
Planen var, at vi skulle anholde Freegard og redde Kim.
Vi ville finde Sarah gennem Freegard.
Og måske også andre ofre.
Hajen tog maddingen, og de ville tage tilbage til London.
Det er virkelig godt, fordi… Nu kommer du til at grine, men…
For det første, når jeg møder dig, må jeg så få et kram?
Det har været hårdt siden sidst, og jeg vil gerne…
Jeg vil gerne have et kram.
Det er bare i orden.
"Må jeg få et kram?"
Det giver mig myrekryb.
Men så smider Freegard en bombe.
Jeg har aldrig været i Heathrow før, så hvem…
Hvem møder mig, og hvor mødes vi?
Jeg ved ikke, om det bliver Kim, mig selv,
eller om det bliver en fælles ven, men…
En fælles ven?
Bare en, der kan…
Hvis Kim ikke kan være der, eller jeg ikke kan være der, men…
Ankommer du til terminal 3 eller 4 i Heathrow?
Hvad?
Det var foruroligende.
Hvis en fælles ven dukker op, hvor er Kim så? Er hun i sikkerhed?
Men på det tidspunkt havde vi lagt os fast på planen,
og vi måtte fuldføre den.
23. MAJ 2003
Kims mor fløj til London.
Hun var forståeligt nok nervøs.
Men vi stolede fuldt og fast på, at hun kunne klare det.
Der var udsendt to hold til operationen.
Jeg var i en patruljevogn med lederen af overvågningsholdet.
Jeg sad i en bil. Jeg kunne kun lytte til det hele over radioen.
Der var omkring tolv politibetjente,
der fulgte Kims mor gennem terminalen.
Der sad flere betjente ude i bilerne.
Flere politibetjente i civilt tøj,
der holdt øje med Starbucks, hvor Freegard skulle møde Kims mor.
Planen var, at Kims mor gik ind i ankomsthallen,
hvor Kim og Freegard skulle møde dem.
Der skulle anholdelsesholdet rykke ind, pågribe Freegard og redde Kim.
Men planen gik lidt…
…skævt.
Kims mor havde ventet i bagageområdet.
Jeg hørte i radioen, at Ann gik gennem terminalen
sammen med andre passagerer fra Phoenix.
Politibetjentene stod ved Starbucks for at lokalisere Freegard.
Måske gemte han sig for at se,
om Ann havde politifolk med sig.
Alle de andre passagerer fra flyet var på vej gennem ankomsthallen.
Der var ingen spor af Freegard,
og jeg måtte beslutte, om hun skulle fortsætte.
Svaret var ja.
Alle var på plads. Alle var klar.
Det måtte fortsætte.
Ann nærmer sig Starbucks.
Ingen Freegard.
Vi var bange for, at han ikke ville komme.
En fra overvågningsholdet meldte,
at en fyr opførte sig mistænkeligt i ankomsthallen.
Han studerede spejlbilleder i butiksvinduerne.
Han følte sig tydeligvis udsat.
Han blev identificeret som Freegard.
Vi kan se Freegard, men det er tydeligt, at Kim ikke er sammen med ham.
Hvor er Kim?
Så mødes Kims mor og Freegard.
Og helt uventet…
…beslutter Kims mor sig for at forlade mødet med Freegard.
Det var slet ikke planlagt.
Hun gik i retning mod toilettet.
Var hun blevet bange?
Vi vidste det ikke.
Kims mor ringede fra toilettet.
Hun var helt fra den.
Hun gjorde ikke det, hun havde fået besked på.
Det blev for meget for hende.
Freegard havde fortalt hende, at Kim var på parkeringspladsen.
På det øverste dæk, hvor hun ventede i bilen.
Jeg vidste ikke, om det passede, men vi havde planlagt det i månedsvis,
og nu afveg Kims mor fra planen.
Jo længere Kims mor er væk,
jo mere mistænksom kan han blive.
Måske flygter han.
Jeg beroligede hende og bad hende gå tilbage.
Så kommer Kims mor tilbage og går hen til Freegard.
De forlod lufthavnen og gik hen mod parkeringspladsen.
Men vi vidste ikke, om Kim var der.
Jeg flyttede anholdelsesholdet hen til p-pladsen.
Bliv på jeres positioner.
Overvågningsholdet sagde, at der sad en kvinde i et køretøj og ventede.
Jeg hørte Bob råbe ind i sin walkie-talkie.
Nu!
Freegard blev lagt i håndjern.
Og Kim blev hjulpet ud af bilen af en anden betjent.
Det var første gang, jeg så Kim Adams i al den tid,
og hun virkede oprevet.
Hun var forvirret.
Hun vidste måske ikke engang, hvem vi var. Men hun så sin mor.
Mens Freegard bliver ført væk, vender han sig om og siger til Kim:
"Jeg elsker dig."
Efter flere måneders efterforskning og planlægning fik vi ham endelig.
POLITI
CHARING CROSS POLITISTATION
Jeg forberedte mig på forhøret i dagevis.
KIDNAPNING / FRIHEDSBERØVELSE / BEDRAGERI
Jeg havde undersøgt alle beviserne.
Hvilken myndighed arbejder du for?
Ingen kommentarer.
Kimberly Adams fortalte sine forældre,
at hun gik på spionskole.
Hvad er det?
Ingen kommentarer.
Hvorfor dumpede hun sin spionprøve?
Ingen kommentarer.
Var det derfor, du bad mr. Adams om 60.000? Var det dollars eller pund?
Ingen kommentarer.
Freegard troede, at hvis han var tavs, blev han løsladt mod kaution.
KIDNAPNING / FRIHEDSBERØVELSE
Det her forhør er en total farce.
Det er noget sludder og vrøvl.
Tror du virkelig, at jeg i en alder af enogtyve og et halvt
var i stand til at gøre alt det, du påstår?
Politiet spurgte: "Hvad skete der med Sarah Smith, som har været væk i ti år?"
Han nægtede at fortælle os, hvor Sarah var.
Da han blev kropsvisiteret, havde Freegard et stykke papir
med nummeret på en ved navn Ronnie.
Og der var også et sæt nøgler fra Buffalo Hotel i de franske alper.
Det var vigtigt,
for jeg vidste, der havde været opkald derfra, som FBI havde sporet.
Vi tog til de franske alper.
Værelset var propfyldt.
Designersko, dyre ure.
De finder også en låst kuffert.
Og i den låste kuffert finder Scotland Yard pas, breve,
kreditkort, kørekort, der tilhører andre kvinder.
Det var en skatkiste med beviser.
Instinktet sagde, at der var andre kvinder derude,
som havde brug for at blive reddet.
Der var blandt andet papirer tilhørende en vis Renata Kister.
Vi lagde to og to sammen og kom frem til, at Renata
nok var Ronnie.
Hende fra sedlen med telefonnummeret.
Jeg fik et opkald fra Scotland Yard.
Bob spurgte mig, om jeg kendte en mand ved navn Rob Freegard.
Mit hjerte bankede.
Jeg har fået instrukser fra Robert om,
at hvis nogen kontakter mig og nævner hans navn,
skal jeg benægte enhver kontakt.
Vi prøvede at få hende til at tale med os, men hun var meget modvillig.
Han sagde: "Hvordan forklarer du, at vi har dine papirer, dit pas, dit id?"
Til sidst sagde hun ja.
På politistationen forklarede jeg, at jeg havde mødt Robert Freegard
hos en bilforhandler i år 2000.
Han fik mig til at købe en helt ny bil.
Robert sagde, at hans rigtige job var at være spion.
NYT KREDITKORT
I løbet af tre år mistede jeg 20.000 pund til ham,
som Rob lovede at betale tilbage, men han forsvandt.
En dag ringer telefonen. Det er Rob.
Han sagde, han havde en ven,
som manglede et sikkert opholdssted.
Han fik mig overbevist om, at hun kunne hjælpe mig.
Så jeg gik med til, at hun kunne bo hos mig.
Renata fortalte, at Freegard havde taget en kvinde hjem til hende,
som arbejdede som rengøringshjælp.
Hun sagde, hun hed Carrie.
Da Carrie dukkede op, vidste jeg intet om hende.
Hun havde ingen id.
Hvis hun så mig med et kamera, undgik hun at komme med på billedet.
Det var underligt.
Men jeg fik taget et billede af hende.
Da Renata viste os billedet af Carrie,
kunne man se et ansigt, men ikke helt tydeligt.
Men pigens hudfarve, højden, alderen passede alt sammen på Sarah.
Men vi var ikke fuldstændig sikre.
SARAH HAVDE VÆRET SAVNET I TI ÅR
Man giver aldrig op.
Man venter og håber på et spor.
Men man giver aldrig op.
Vi måtte tale med Carrie.
Vi tænkte, at hun ikke ville åbne døren, så Renata ringede til hende.
Jeg sagde: "Hej, Carrie. Jeg har låst mig ude."
"Vil du åbne døren og give mig nøglerne?"
Mit hjerte hamrer løs.
Det er ekstremt stressende at lyve for nogen.
Presset var tungt.
Uanset hvad der sker, skal jeg være klar.
Jeg vidste ikke, om jeg sender hende i fængsel eller redder hendes liv.
Jeg vidste ikke, hvad der ville ske de næste sekunder.
Jeg besluttede bare at sige: "Goddag, Sarah."
Jeg havde ikke været Sarah i mange år.
Jeg havde haft andre navne, men ikke Sarah.
Jeg var programmeret til at komme væk fra situationen.
Det var udelukkende, fordi Renata var der, at jeg bevarede roen.
Jeg oversvømmede hende med oplysninger om, hvordan det hele var løgn,
at han aldrig havde været spion,
at det hele havde været indbildning fra begyndelsen.
Og at hun kom med mig.
Alt for mange informationer.
Jeg fik hele min verden vendt på hovedet, og tæppet blev revet væk under mig.
Det hele var spildt til ingen verdens nytte.
Kan du bevise, at du arbejder for MI5?
Vi skulle bare følge anvisningerne.
Jeg tror ikke, det var før, de tog mig hen på politistationen
og sagde: "Her er alt det, Rob har gjort."
"Så mange andre er involveret i det."
Først da forstod jeg, at det passede.
Jeg tænkte, at jeg havde mistet min karriere,
min familie og mine venner uden grund.
Der er ingen ord, der kan beskrive,
hvor fuldstændig ødelagt, jeg følte mig.
Så ringede de til min familie.
Jeg var bange for, at de ikke ville have mig eller ville tilgive mig.
Det, jeg havde udsat dem for, var…
…uacceptabelt, utilgiveligt.
De var lykkelige.
Min bror hentede mig på politistationen.
Jeg kunne ikke tro, at han var der, og at de stadig ville have mig.
Da hun kom ind,
så hun forfærdelig ud.
Al selvtillid var forsvundet fra hende.
Hun havde intet skiftetøj med sig.
Hun havde en pose med et stykke muggent brød.
Og meget lidt andet.
Efter alt, hvad jeg udsatte dem for, ville de stadig have mig tilbage.
Man kan ikke være vred. Hun er en del af familien.
Hun er ens eget kød og blod.
Og det var…
…en lettelse efter ti år
at være kommet dertil.
Vores efterforskning afslørede, at Robert Freegard havde mange andre ofre.
Elizabeth Richardson blev udsultet og tvunget til at bo på gaden.
Leslie Gardener var sammen med ham i seks år,
hvor han tog hendes penge.
Der var en brasiliansk kvindes ejendele på Hotel Buffalo.
Hende fandt vi aldrig.
Maria Hendy. De var sammen i ni år.
Hun fik to børn med ham.
Han var voldelig over for hende.
Han slog hende så hårdt, at hun mistede sine tænder.
Det er muligt, at der er andre kvinder, som vi aldrig kom på sporet af.
I JUNI 2005 STÅR ROBERT FREEGARD TILTALT
FOR KIDNAPNING, TYVERI OG BEDRAG
Freegard nægter sig skyldig i kidnapning, overfald og tyveri.
Hans påståede ofre skal afgive forklaring i de kommende uger.
Jeg var bekymret for at vidne,
men han skulle ikke have lov til at gøre det mod andre
STRAFFEDOMSTOL
Ud fra de spørgsmål hans forsvar stillede
var det tydeligt, at han ville give mig skylden.
Han fordrejede altid sandheden.
Vi holdt hinanden i hånden, da dommen faldt.
En svindler, der foregav at være spion
og stjal næsten en million pund fra sine ofre,
er idømt livsvarigt fængsel.
Dommeren sagde, at den 34-årige Robert Hendy-Freegard
havde brugt sin charme til at drive sine ofre ned i et helvede.
DEN 6. SEPTEMBER 2005
BLEV ROBERT FREEGARD IDØMT FÆNGSEL PÅ LIVSTID
Vi var alle enige om, at retssystemet virkede.
Vi gik sammen ud og fejrede, at han var blevet spærret inde.
Han ødelagde mit liv og mange andres liv,
og han får, hvad han fortjener.
Jeg følte, at det ikke skulle afgøre,
hvem jeg er, eller hvad jeg er resten af livet.
Min familie har ikke betalt næsten en halv million pund for,
at jeg skal have et sølle liv.
Ved at foregive at være spion fik han magt og kontrol over folk.
Han var ikke spion. Han var en sølle, ond person.
Men så kom sagen for appeldomstolen.
I APRIL 2007 ANKEDE FREEGARD DOMMEN
Hans advokater har fortalt dommeren, at hans ofre ikke blev kidnappet.
De kunne gå, når de ville.
Appelretten sagde, at en kidnapning kræver
en form for frihedsberøvelse.
Robert Hendy-Freegard har fået dommen for kidnapning omstødt.
Hans livstidsdom er også omstødt.
Fordi han foretog en psykologisk indespærring, og ikke en fysisk,
så var dommen, at han ikke var skyldig på det punkt.
I MAJ 2009 BLEV FREEGARD LØSLADT FRA FÆNGSLET
Han blev løsladt på en teknisk detalje, hvilket er en hån mod retfærdigheden.
Det er fuldstændig absurd, at en helt igennem skyldig person
bliver lukket ud i offentligheden.
Har han lært lektien?
Freegard var ikke en endimensionel bagmand.
Han brugte psykisk vold mod sine ofre.
Han er psykopat.
Han kan kun leve på én måde,
og det er ved at lyve og bedrage og mishandle andre mennesker.
Og bruge deres penge.
Jeg frygtede, at han ville gøre det igen.
Mor er stadig sammen med Robert.
Politiet afhørte mor, og hun sagde, hun vidste, hvem han var.
Måske er hun lykkelig, men jeg får beskeder fra mors venner.
De vil høre, om hun er okay.
Særligt én ven var meget bekymret.
Han sagde, de havde været i kontakt, og min mor havde bedt om penge.
Nærmest desperat.
Han svarede, at han ikke ville give hende penge.
Men hvis hun var i knibe, ville han hente hende.
Han ville hjælpe hende og få hende ud af det.
Mor afbrød forbindelsen til ham.
Hvad kan jeg gøre?
Vi ønsker bare, at vores mor er tryg og glad.
Jeg er måske eksmanden, men jeg er ikke eksfar.
Det er mig, der ser mine børn uden en mor.
Hvis jeg ikke kæmper for Sandra, hvem gør så?
Hun har ingen søskende. Hendes forældre er døde.
Jeg mener, det er mit lod.
Måske du kan hjælpe. Jeg hedder Mark Clifton.
Min ekskone har været savnet i nogle år,
og jeg har fundet ud af, at hun er sammen med en svindler.
Jeg er bekymret for hende,
nu hvor jeg ved, hvem han er, og hvad han er i stand til.
Måske i det nordlige England, men jeg ved ikke mere end det.
Jeg talte med et detektivbureau.
Det lykkedes dem at opspore den mobiltelefon,
som børnene har fået et årligt opkald fra.
Den er blevet sporet to gange til et fransk telenetværk.
Jeg tror, at Sandra og Freegard må have været i Frankrig.
Men jeg ved ikke hvor.
Jeg har selv efterforsket lidt.
Nu kigger jeg på nogle billeder af Freegard, der fremviser beaglehunde.
Jeg tror, Freegard er involveret i køb og salg af racehunde.
Det er en lille verden, og alle kender alle i den verden.
Jeg er blevet sat i kontakt med en, der er bekymret for Sandra,
og som har nye oplysninger.
Denne person vil gerne forblive anonym,
men vil gerne mødes med mig, hvilket jeg finder meget modigt.
-Det er Mark. -Hej. Kom ind.
Tak.
-Sid ned. -Tak.
Hvordan mødte du ham?
Jeg havde en reklame for hvalpe på nettet, og så fik jeg en sms fra ham.
Han præsenterede sig som David Clifton.
Han sagde, at mine beagler var af lav kvalitet,
og han kunne hjælpe mig med at forbedre kvaliteten.
Det er groft, at han bruger mit efternavn.
-Jeg tror, han har mange navne. -Ja.
Vi begyndte et samarbejde.
Jeg fik aldrig lov til at være i kontakt med dem, jeg købte hundene fra.
Han fører hunde ind og ud af Frankrig.
Undskyld. Frankrig?
Jeg er ret sikker på…
Det med Frankrig fik min hjerne til at lave krumspring.
Det er en liste over alle mine handler med ham.
Jeg overførte pengene til Sandra Cliftons konto.
237 pund for en dyrlægeregning.
323 pund for en dyrlægeregning.
478 pund for en hund, jeg købte af ham.
Sandra Clifton, 1.000 pund.
Sandra, 750 pund.
Sandra, 800 pund for en beagle.
Sandra Clifton, 2.345 pund.
Men jeg har kun kommunikeret med Sandra over sms eller e-mail.
Jeg har aldrig talt med hende.
Det virker lidt mistænkeligt.
Og de her dyrlægeregninger, så du nogensinde fakturaerne?
Nej. Jeg bad om dem, men de fleste kom aldrig.
Til sidst bad han om penge hele tiden,
men jeg ville ikke give ham flere penge uden dokumentation for, at de blev brugt.
Jeg ringede til en ven.
Hun sagde, jeg skulle prøve at google ham.
Det gjorde jeg selvfølgelig, og det var Robert Hendy-Freegard.
Det var surrealistisk.
Jeg gik til politiet.
Tog de dig alvorligt?
Ikke så alvorligt, som jeg ville ønske.
Næste gang jeg talte med Robert Freegard,
sagde han, at Sandra var højtstående politikvinde,
så han ville vide, hvad jeg havde sagt til politiet.
Sandra har udelukkende arbejdet med at gøre rent på et hotel,
indtil han fik hende til at sige op.
Hun har aldrig været i politiet. Det er bare løgne.
Jeg begyndte at optage samtalerne med ham.
Du sagde, du ikke havde talt med politiet.
Jeg har ikke talt med politiet.
Nu er jeg forvirret.
I din sagsmappe står der, at du talte med politiet i sidste uge.
Siger du, at du ikke har klaget over os?
Nej.
Jeg må have lidt luft.
For helvede.
Jeg har ikke hørt den stemme i seks-syv år.
Det får ubehagelige minder frem.
Og smerte.
Jeg ved ikke andet om Sandra, udover at jeg fik at vide,
at hun er forsvundet,
og hendes familie har ikke set hende i seks år.
Man vil vel altid se sine egne børn.
Og det må være noget forfærdeligt…
…når man ikke kommer hjem.
Mor er stadig sammen med Robert.
Jeg vil møde nogle af dem, han har gjort det mod.
Det kan hjælpe med at planlægge det næste skridt.
Måske ved de noget, der kan hjælpe os og min mor.
Hvor længe gik der, før du affandt dig med det hele?
Ærligt talt, så tog det meget lang tid.
Og det hjemsøger mig stadig.
-Han er meget overbevisende. -Ja.
Det er lige meget, hvem du er. Han kan gøre det mod alle.
Og det er det sværeste for os, for det ved vi godt nu…
Men man skal stadig helt forstå det.
Vi ved, hvad der skete dengang,
og vi kan kun tænke, at det var dem, der gjorde det mod os.
Men det var kun ham.
I må prøve at undgå at bebrejde jeres mor.
Ja.
Jeg kunne være gået, men jeg kunne ikke.
Og hun kan sikkert også gå derfra, men det kan hun ikke.
Ja.
Hun har sikkert ingen frihed.
Jeg havde intet pas eller kørekort.
Jeg kunne ikke få en bankkonto.
Og hvis jeres mor er i udlandet, har hun måske ikke sit eget pas.
Når hun indser, at hun har levet på en løgn,
har jeres mor brug for et holdepunkt.
Det er bare det, at hendes forældre er døde,
så hun har ikke meget familie som holdepunkt, når hun kommer tilbage.
Men hun har jer.
Jeg frygtede, at der ville ske noget med mine forældre,
mens jeg var væk, og jeg ikke ville få mulighed for at rette op på
de ting, jeg havde sagt og gjort.
Det er svært at tænke på,
at da min bedstefar døde, holdt han en lille sølvgris,
han gerne ville give til min mor, og jeg sagde, jeg ville gøre det.
Han sagde nej og ville ikke give slip.
En af de sidste gange, jeg så ham,
døde han, mens han savnede sin datter.
Hvis hendes situation ligner vores,
er hun overbevist om, at hun ikke kan gå derfra.
Jeg tror desværre, vi må vente.
Alt, hvad jeg gør eller siger, vil han kunne udnytte.
Jeg tror bare, jeg kan vente på, at noget går galt, eller…
At han begår en fejl.
Jeg tror ikke, I bare kan vente, for så kommer I til at vente for evigt.
Det er noget helt galt her.
I må aldrig opgive hende.
Åh gud.
Efter mine bedsteforældres død
stod min mor til at arve et hus til en værdi af 300.000 pund.
Min plan var, at huset skulle forvaltes af mig og min søster.
Jeg frygtede, at Freegard fik fat i det.
Men et par måneder efter, mens jeg passede huset,
stævnede hun mig.
RETTEN I LEEDS
På grund af den globale pandemi foregik alle retsmøderne over video.
Det var trist, at efter syv år var det den eneste måde, jeg kunne se hende på.
Under hele retssagen troede min mor fuldt og fast,
at jeg stjal pengene.
Men jeg ville bare beskytte dem for hende.
Sagen var ikke helt ligetil.
Dommeren var vist på min side, men juraen sagde, det var min mors hus.
Jake, jeg har luftet den tanke, at Freegard har taget sin straf,
og måske er din mor glad.
Tror du, det er en mulighed?
David har tidligere
taget nogen, fremmedgjort dem fra alle og kontrolleret alt, hvad de gjorde.
Hvis David bare vil leve et normalt liv,
hvorfor gør han så præcis det samme igen?
Jeg ved ikke, hvad man bør gøre.
Jeg ved bare, at når vi fortæller om vores oplevelser
og deler dem sammen med Sarahs og alle de andre ofres,
så er det vigtigt.
Fordi folk skal vide, hvem han er, og det skal stoppe.
Robert David Hendy-Freegard,
David Clifton,
hvad end han kalder sig,
så bør folk kende til ham, fordi han har gjort så meget skade.
Jeg er ligeglad med, hvor længe det tager.
Vi giver aldrig op.
PETER SMITH ARBEJDER FORTSAT PÅ SIN GÅRD
HAN HAR INGEN PLANER OM AT TRÆKKE SIG TILBAGE
SARAH SMITH ER NU LYKKELIGT GIFT
OG ER INVOLVERET I FAMILIENS GÅRD
JOHN ATKINSON BLEV ENGELSKLÆRER I UDLANDET
OG FORSANGER I ET BAND
SOPHIE OG JAKE HÅBER STADIG
AT FÅ GENOPRETTET KONTAKTEN MED DERES MOR
FÅ DAGE FØR PREMIEREN MODTOG VI EN E-MAIL, ANGIVELIGT FRA SANDRA CLIFTON.
DER STOD, AT HISTORIEN VAR USAND, HUN VAR IKKE FORSVUNDET,
OG HENDES BØRN KUNNE KONTAKTE HENDE.
DER STOD OGSÅ, AT DE BURDE ACCEPTERE, AT HUN ELSKER FREEGARD.
Tekster af: Jesper Samson