‫- דייוויד הנדי -‬
‫- מתחזה -‬
‫- סדרה תיעודית של NETFLIX -‬
‫כל מה שהיה מבלבל, ‬ ‫נהיה פתאום הגיוני בבת אחת.‬
‫קוראים לו רוברט פריגרד, והוא מתחזה מורשע.‬
‫אימא שלי גרה עם המתחזה הזה,‬ ‫אדם ששלט בחיינו.‬
‫ברגע שגיליתי מי הוא באמת דייוויד הנדי,‬
‫דיברתי עם המשטרה‬
‫וסיפרתי להם שאשתי לשעבר‬ ‫בקשר עם המתחזה הסדרתי הזה.‬
‫לצערי, הם אומנם הקשיבו לי,‬
‫אבל הם לא היו מעוניינים‬ ‫להמשיך לחקור את התיק.‬
‫אנחנו לא יודעים איפה היא.‬ ‫לא ראינו אותה שנים.‬
‫- אני דואג מאוד לשלומה של סנדרה -‬
‫ניסיתי שוב ושוב.‬
‫- ביחס לרוברט פריגרד -‬
‫לבסוף הצלחנו לגרום למשטרה‬ ‫לחקור את סנדרה כנעדרת.‬
‫- 2015 -‬
‫- ארבע שנים אחרי שסנדרה קליפטון ‬ ‫פגשה את דייוויד הנדי -‬
‫ב-2015, הם איתרו את סנדרה, ‬ ‫שהייתה עם פריגרד,‬
‫והם קבעו להיפגש איתה כדי לדון בדברים.‬
‫הרגשתי תחושת הקלה.‬
‫המשטרה ראתה אותה.‬
‫אז המשטרה אמרה לאימא שלי,‬
‫"בבקשה שימי לב ‬ ‫שהאדם אתו את בקשר הוא מתחזה מורשע".‬
‫- נוכל מתחזה, עשור של שקרים -‬
‫- קורבנות מספרים על החיים לצד מתחזה -‬
‫הם אמרו לה, "את יודעת מי האיש הזה?"‬
‫והיא אמרה, "כן".‬
‫- 2015 -‬
‫- 1994 -‬
‫במשך כמעט שנה, בתי, שרה הייתה בגדר נעדרת.‬
‫דאגתי. ניסיתי לאתר את שרה.‬
‫בעיקר חיפשתי מידע.‬
‫לא יכולתי להוכיח שבוצע פשע,‬
‫אבל אני חושב ששולטים בה איכשהו.‬
‫- במנוסה -‬
‫- במשך עשרה חודשים -‬
‫נמלטתי מהמחתרת האירית,‬ ‫שהיתי במספר בתי מסתור.‬
‫רוב אמר שהוא עובד עבור MI5, ‬ ‫אז מצייתים לחוקים,‬
‫בין אם רוצים ובין אם לא.‬
‫התקשרתי להורים של ג'ון.‬
‫ג'ון סיפר להם על המחתרת האירית,‬ ‫ולמה הם נאלצו לברוח.‬
‫הם היו צריכים לשלם כסף על ההגנה שלהם.‬
‫טוב. עכשיו אנחנו בצרות.‬
‫סוף סוף הבנתי מה קורה.‬
‫הוא רוצה את הכסף.‬
‫אבל לא היה לי מושג קלוש מה מצפה לי.‬
‫רוב הודיע לי שהבוסים שלו ‬ ‫הקצו לי סכום מסוים‬
‫כדי לספק זהות חדשה וחיים חדשים.‬
‫הייתה לי ירושה. מעל 200,000 ליש"ט.‬
‫הבוסים של רוב ‬ ‫היו צריכים שאמשוך את הכסף הזה.‬
‫הייתי צריכה להציג תעודת זהות,‬ ‫והדרכון שלי היה בבית.‬
‫הוא אמר לי, ‬ ‫"יש לך ככה וככה דקות להיכנס ולצאת".‬
‫ידעתי שההורים שלי לא בבית,‬ ‫אבל המזכירה הייתה שם.‬
‫הייתי מאוד לחוצה.‬
‫להיכנס לבית של ההורים שלך ‬ ‫ולהתנהג כמו גנבת, זה לא טוב.‬
‫נכנסתי למקום שבו נמצאת הכספת.‬
‫פתחתי אותה.‬
‫הדרכון שלה היה אצלי,‬
‫ולא הייתי נותן לה אותו בעד שום הון שבעולם.‬
‫בטח הייתה לי תחושת בטן,‬ ‫וזו כנראה הסיבה שהיו לנו שתי כספות.‬
‫אחת מתחת לרצפה.‬
‫והיא מעולם לא הבחינה בה.‬
‫רוב ממש כעס.‬
‫שרה יצאה, והיא בכתה.‬
‫רוב אמר לי, "אתה רואה מה המצב של שרה?‬
‫המנוול הזה דופק הכול.‬
‫תתקשר אליו ותגיד לו ללכת להזדיין".‬
‫"חתיכת שמוק, אתה הורס הכול.‬
‫למה אתה לא יכול לעשות מה ששרה אומרת?‬ ‫אתה מנוול".‬
‫האוויר היה כל כך טעון. ‬ ‫הרגשתי כאילו כל החדר רועד.‬
‫אמרתי לג'ון, "פריגרד הוא מתחזה".‬
‫הוא לא האמין לאף מילה, ‬ ‫והוא איים להרוג אותי.‬
‫לא תיעדתי כמה שעות ביליתי‬ ‫בשיחות עם המשטרה.‬
‫- 8.7.94 פגישה עם המשטרה -‬
‫אני לא יכול להוכיח את זה.‬
‫הייתי חייב לספק איזשהן ראיות‬ ‫לכך שהכריחו אותה.‬
‫שכרתי חוקר פרטי ‬
‫כדי לראות אם הוא יצליח ‬ ‫למצוא יותר מידע ממני.‬
‫- עזרתך -‬
‫- במציאת בתנו -‬
‫- מעקב בלבד -‬
‫אבל זה היה קשה ביותר,‬ ‫כי לא ניתן היה למצוא את שרה.‬
‫- 1994 -‬
‫- 1998 -‬
‫- -במנוסה -‬
‫- במשך חמש שנים -‬
‫לא היה כל קשר עם הוריי ‬ ‫במשך ארבע שנים כמעט.‬
‫הקבוצה הפסיקה להתקיים.‬
‫אמרו לנו שהבוסים של רוב יפרידו בינינו.‬
‫ורוב פשוט אמר,‬
‫"אין לך ברירה. זו האפשרות היחידה".‬
‫הוא לא סיפר לי כלום על ג'ון ומריה.‬
‫אסור היה לי ליצור קשר.‬
‫זה היה כמו להיות על אי‬
‫שבו אתה מופרד מכולם.‬
‫הוא שלט בכל דבר בחיי,‬
‫לאן הלכתי, מה שעשיתי, מה לבשתי, הכול.‬
‫כל הכסף שהרווחתי הלך לרוב ‬ ‫כדי לשלם על התוכנית להגנת עדים.‬
‫רוב אמר שזה לא מספיק.‬
‫הייתי צריכה להשיג את הירושה.‬
‫התקווה היא נצחית.‬
‫ברגע ששרה יצרה קשר, הייתה תקווה.‬ ‫ראשית, ידוע לנו שהיא בחיים.‬
‫והכריחו אותי לדרוש את הכסף הזה.‬
‫אמרתי לשרה לא לבטוח בפריגרד.‬
‫צאי משם. תעזבי.‬
‫רוב ניתק את הטלפון. זהו.‬
‫והוא הכריח אותי להתקשר שוב ושוב.‬
‫כששאלנו אותה ‬ ‫למה היא לא מוכנה לחזור הביתה,‬
‫היא אמרה שהיא לא יכולה.‬
‫ושהיא חייבת את הכסף הזה.‬
‫"אני צריכה את הכסף, את הכסף, את הכסף."‬
‫השיחות הגיעו ביום ובלילה.‬
‫שבוע אחרי שבוע.‬
‫גם אם לא ענינו לטלפון, הטלפון עדיין צלצל.‬
‫והוא צלצל קצת ואז הפסיק.‬
‫ואז צלצלו שוב.‬
‫וזה כשלעצמו מטרד נוראי.‬
‫למרבה הצער, העסק נקלע לבעיות.‬
‫היו לנו חובות של מיליונים.‬
‫אז אבא שלי אמר שהם צריכים לספר לכל הצוות‬
‫שהם מפוטרים.‬
‫ידעתי שהוא לא יפסיק.‬
‫וג'יל סבלה.‬
‫וכאימא, זה היקשה על חייה מאוד.‬
‫אם הם מצליחים להשפיע על ג'יל,‬ ‫הם ימשיכו להטריד.‬
‫בלי הפסקה.‬
‫זהו זה.‬
‫ג'יל החליטה שהיא תשלם.‬
‫לעולם לא הייתי נותן את הכסף הזה‬ ‫אילו הייתה לי אפשרות אחרת.‬
‫אבל ברגע ששכנעו את ג'יל, שהייתה מודאגת…‬
‫וכבר נהייתה חולה…‬
‫זה היה חייב להיות בעדיפות ראשונה.‬ ‫זה היה השיקול הראשון.‬
‫- 79,658.47 ליש"ט‬ ‫זה שייך לשרה בלבד -‬
‫- 23,040 ליש"ט -‬
‫- 28,000 ליש"ט -‬
‫- 55,000 ליש"ט -‬
‫- 32,400.04 ליש"ט -‬
‫- ירושה 47,000 ליש"ט -‬
‫חשבתי לעצמי, "לא מזיז לי מה עוד יקרה.‬
‫אני אחיה את חיי".‬
‫זה היה סוף הסיפור.‬
‫ההורים שלי שילמו את זה.‬
‫הם אמרו, "לא נראה לי שכדאי שתתקשרי שוב".‬
‫ואני באמת האמנתי שזה סוף הסיפור,‬
‫שלעולם לא אדבר איתם שוב.‬
‫- 1998 -‬
‫- 2015 -‬
‫כשהמשטרה מצאה את סנדרה,‬
‫הם שאלו, "את יודעת מה רוברט פריגרד עשה?"‬
‫היא אמרה שהיא ידעה.‬
‫אמרו לסנדרה, "אם את רוצה,‬
‫נוכל להכניס אותך עכשיו למעצר הגנתי".‬
‫והיא אמרה, "אני לא רוצה ללכת.‬ ‫אני רוצה להיות עם דייוויד".‬
‫אם היא, בתור בוגרת, רוצה להיות אתו,‬
‫המשטרה לא יכולה להכריח אותה לעזוב אותו.‬
‫לא נותר למשטרה מה לעשות.‬
‫איך היא יכלה לדעת את המידע הזה על מישהו‬ ‫ולהישאר אתו?‬
‫אימי הייתה בת יחידה.‬
‫היא הייתה קרובה מאוד להוריה.‬
‫סבתא שלי וסבא שלי נפטרו שניהם לצערי,‬
‫ואימא שלי לא הגיעה ללוויות.‬
‫זה כל כך לא התאים לה.‬
‫אבל עמוק בפנים, ידעתי שהיא לא תגיע.‬
‫לא ראיתי את אימא שלי כבר שבע שנים.‬
‫היא יצרה קשר מספר פעמים, ‬ ‫בדרך כלל ממספר חסוי.‬
‫אם אני מנסה להתקשר אליה, הם לא עונים.‬
‫ואני מאמין שכל השיחות היו מתוסרטות.‬
‫אני מרגיש כאילו אני מדבר עם רובוט.‬
‫עד היום אני לא ממש יודע איפה היא.‬
‫זאת אומרת…‬
‫היא מעולם לא הרשתה לי לדעת איפה היא גרה.‬
‫מה זה?‬
‫אימא שלי היא אישה אוהבת ואכפתית,‬
‫ונראה כאילו יש שם מישהו‬
‫שמושך בחוטים.‬
‫אני מאמין שמי שאחראי לכל זה הוא פריגרד.‬
‫- 2020 -‬
‫- 2002 -‬
‫- ניו סקוטלנד יארד -‬
‫- לונדון -‬
‫- סמל בילוש בוב ברנדון, סקוטלנד יארד -‬
‫שמי בוב ברנדון.‬
‫במשך 30 שנה הייתי שוטר במשטרת המטרופולין,‬
‫וביליתי את רוב הקריירה שלי‬ ‫ בסקוטלנד יארד, במחלק ההונאה.‬
‫שמעתי לראשונה על המקרה‬ ‫כשאישה התקשרה למשטרת האמרסמית'‬
‫כדי לדווח שארוסה לשעבר, רוברט פריגרד,‬
‫הונה אותה בסכום של כ-30,000 ליש"ט.‬
‫- רוברט פריגרד -‬
‫וסברנו שזה מידתי פשוט להתקשר לפריגרד‬
‫ולזמן אותו לראיון בתחנת המשטרה.‬
‫אבל הוא מעולם לא הופיע, ומרגע זה והלאה,‬
‫לא נעשה כל שימוש בכרטיס הסים שלו.‬
‫פריגרד נעלם פתאום.‬
‫קצה החוט היחיד שהיה לנו‬ ‫הייתה העובדה שהקורבן פגשה את פריגרד‬
‫בסוכנות מכוניות במערב לונדון.‬
‫כשהגיעו מהמשטרה לדבר איתי,‬
‫אמרתי להם שמכל אנשי המכירות‬ ‫שאי פעם פגשתי,‬
‫רוב פריגרד בהחלט היה אחד הטובים ביותר.‬
‫הוא ידע למכור מכוניות.‬
‫- איש המכירות של החודש‬ ‫רוברט פריגרד -‬
‫הוא היה גבוה. הוא היה נאה.‬ ‫הוא נראה כמו בחור מצליח.‬
‫הוא היה מסוג האנשים שחשבתי עליהם, ‬ ‫"הייתי רוצה להיראות ככה".‬
‫הוא היה מקסים ודון ז'ואן.‬
‫הוא פוטר מסוכנות המכוניות‬
‫משום שהוא התחיל עם לקוחות ממין נקבה‬ ‫ללא הפסקה.‬
‫ככל הנראה, הוא אף פעם לא הפסיק.‬
‫הסיפור שאיש המכירות סיפר לשוטרים‬ ‫היה מדהים.‬
‫יום אחד הוא אמר לי, "יש לי משהו לספר לך.‬
‫"אני עובד עבור MI5".‬
‫"אני סוכן MI5."‬
‫הוא אמר לי שהוא עובד במסווה‬ ‫בתור איש מכירות של מכוניות,‬
‫אבל הוא סוכן חשאי בחיים האמיתיים,‬ ‫שעוקב אחרי חשודים מהמחתרת האירית.‬
‫התגובה שלי הייתה, "באמת?"‬
‫אבל הוא באמת הקפיד להיות די חשאי‬
‫לגבי האנשים איתם דיבר טלפון.‬
‫והוא החליף את כרטיס הסים שלו.‬ ‫למה אתה צריך שני כרטיסי סים?‬
‫ופתאום התחלתי לחשוב ‬ ‫שאולי הוא באמת מה שהוא אומר.‬
‫- סודי -‬
‫כשעשינו דברים מסוימים, ‬ ‫הרגשנו כאילו אנחנו שוטרים סמויים.‬
‫כל התחנות, פיטר, ‬ ‫יוצאות עכשיו לכיוון דרך טוטנהאם קורט.‬
‫פיטר אחת, קיבלתי.‬
‫הוא היה נכנס לפגישה, למלון.‬ ‫הוא היה צריך לפגוש שם מישהו.‬
‫הוא היה נעלם, ואז פתאום, ‬ ‫חצי שעה או שעה לאחר מכן,‬
‫הוא הופיע פתאום שוב ואמר,‬ ‫"קדימה, בוא נלך".‬
‫אז נכנסנו למכונית ונסענו.‬
‫פיטר אחת. ‬ ‫הוא באוטובוס מספר אחת, לכיוון צפון.‬
‫אני תמיד הייתי נהג המילוט, במכונית בחוץ.‬
‫מעולם לא נכנסתי ומעולם לא הייתי מעורב‬
‫באף אחת מהפגישות החשאיות האלה שהוא קיים.‬
‫קיבלתי. סוף.‬
‫לא היה הסבר אמיתי למעשיו,‬
‫אבל תמיד הייתה תחושת דחיפות כשעזבנו.‬
‫זה היה די מרגש.‬
‫פיטר שתיים למוקד. פיטר שתיים למוקד.‬
‫זה יכול היה להיות אמיתי, ‬ ‫אבל זה היה נראה לי מאוד לא סביר,‬
‫כי אם הוא היה מרגל של MI5,‬ ‫הוא לא היה מספר לכולם.‬
‫אז בדקנו עם MI5…‬
‫- שירות ביטחון‬ ‫פקס של MI5 -‬
‫והם אישרו שהוא לא סוכן שלהם.‬
‫ידענו שיש לנו עסק עם מתחזה.‬
‫הפיצו שהוא מבוקש במחשב הלאומי של המשטרה.‬
‫ואז השוטרים התחילו לחקור את ההיסטוריה שלו‬
‫לבדוק את הרקע שלו בניסיון לאתר אותו.‬
‫פריגרד לא היה מרגל,‬ ‫אבל הוא ניסה להתנהג כמו מרגל.‬
‫הוא הקשה מאוד על איתורו.‬
‫הוא כיבה את הטלפונים שלו, עזב את הבית שלו,‬
‫והוא היה במנוסה.‬
‫האדם הממוצע ילך לחנות המקומית ויקנה חלב,‬
‫ייסע לתחנת הרכבת המקומית ויקנה שם כרטיס.‬
‫אולי הוא גם ימשוך כסף בכספומט מקומי.‬
‫אז כשמסתכלים על ההוצאות,‬
‫אפשר להבין בדרך כלל, איפה בן אדם חי ועובד.‬
‫זה לא היה המצב כאן.‬
‫זה היה כמו לרדוף אחרי רוח רפאים.‬
‫אף אחד לא ידע איפה אני.‬
‫רוב השאיר אותי בבית מסתור בלונדון‬
‫לחכות בזמן שהוא היה שבועות באיזו משימה.‬
‫אמרו לי שאם מישהו דופק בדלת, ‬ ‫להעמיד פנים שאני לא בבית.‬
‫- במנוסה -‬
‫- במשך תשע שנים -‬
‫כשאמרתי לשרה לא להתקשר, כעסתי.‬
‫אבל אין גבולות לאהבה.‬
‫ממשיכים הלאה ומקווים לקצה חוט.‬
‫ואם זה ייקח עשר שנים,‬
‫עדיין לוקחים את זה בשתי ידיים.‬
‫אתה לא רוצה לאבד את הבת שלך…‬
‫למרות הכול.‬
‫ממה הכי פחדת?‬
‫אני לא יודע. מהמון דברים.‬
‫פחדתי שלא אראה שוב את שרה, למשל.‬
‫שינטשו אותה, שירעיבו אותה…‬
‫ושינטשו אותה למותה.‬
‫לא התכוונתי לתת לזה לקרות.‬
‫הייתי צריך עוד ראיות כדי שהמשטרה תעזור לי.‬
‫ניסיתי לתפוס כל קצה חוט אפשרי.‬
‫ואז, משום מקום, קיבלנו את המכתב הזה.‬
‫"מר סמית' היקר,‬ ‫אני מרגיש שעליי להסביר זאת עוד…‬
‫…מה עבר עליי ועל שרה.‬
‫רוב אמר לנו שהדרך היחידה להגן על יקירינו‬
‫היא לא לספר להם כלום.‬
‫אתה היית פצצה מתקתקת ‬ ‫שיכלה להוביל אלינו את המחתרת האירית.‬
‫רוקנו את חשבונות הבנק שלנו.‬
‫הוא היה מאוד משכנע."‬
‫חזרתי לחווה המשפחתית,‬
‫והסברתי למשפחה ‬ ‫שאנחנו נמלטים מהמחתרת האירית‬
‫כדי שישלמו את התשלום הבא ‬ ‫עבור ההגנה של רוב.‬
‫- 20,501.44 ליש"ט -‬
‫במשך שלוש או ארבע שנים, ‬ ‫העברתי מעל 400,000 ליש"ט.‬
‫- 1.00 ליש"ט -‬
‫ככל שחלף הזמן, ‬ ‫ביליתי יותר ויותר זמן בחווה.‬
‫היה לי ברור יותר ויותר‬
‫שאם מישהו יחפש אותי, יחפשו אותי בחווה,‬
‫והייתי שם בבירור.‬
‫ואף אחד לא בא להרוג אותי.‬
‫רוב הפסיק להתקשר. הספק ממש כרסם.‬
‫מדובר בהונאה.‬
‫הצבא האירי הרפובליקני מקבל אחריות…‬
‫"אני סוכן MI5."‬
‫"ג'ים הוא אחד מהם."‬
‫הבנתי שפשוט יכול להיות שרוב אחראי לכל זה.‬
‫הפסדתי הון, העברתי את משפחתי גיהינום.‬
‫גררתי שתי בחורות תמימות מהקולג'‬ ‫אל תוך מסכת שקרים.‬
‫והתיעוב העצמי היה עצום.‬
‫רציתי למות.‬
‫לא רציתי להתקיים.‬
‫נחלצתי מהמצב, ושרה לא.‬
‫גל של אשמה שטף אותי.‬
‫אז כתבתי מכתב למר סמית'.‬
‫"אינני יודע היכן שרה נמצאת. אני מצטער."‬
‫זה הגיע ישירות ממישהו מתוך הקבוצה.‬
‫זו הייתה ראיה חיונית.‬
‫התקשרתי שוב למשטרה.‬
‫אמרו לי, "אתה צריך לדבר עם בוב ברנדון".‬
‫פיטר סיפר סיפור מדהים‬
‫על מה שקרה לבתו בעשר השנים האחרונות.‬
‫על העובדה שהיא מאמינה ‬ ‫שהיא נמלטת מהמחתרת האירית…‬
‫פצצה התפוצצה ללא אזהרה.‬
‫…שפריגרד העמיד פנים שהוא מרגל,‬
‫שהוא לקח מאות אלפי ליש"ט מקורבנותיו.‬
‫- יתרה 2,365.79 ליש"ט -‬
‫זה תפח מהונאה על סך 30,000 ליש"ט‬ ‫למשהו בלתי ייאמן.‬
‫כאבא לשלוש בנות בעצמי,‬
‫הבנתי עד כמה הוא בוודאי היה מודאג.‬
‫אמרתי לו שנמצא את שרה.‬
‫פיטר עשה כל שביכולתו כדי למצוא את בתו.‬
‫כל קצה חוט, כל פיסת מידע, ‬ ‫הוא פשוט נאחז בהם.‬
‫כמו כלב עם עצם.‬
‫- נראתה כאן ‬ ‫נצפתה ב.מ.וו ב-25 -‬
‫אז ידענו על שלושת הסטודנטים המקוריים,‬
‫ג'ון, שרה ומריה.‬
‫וידענו גם שפריגרד עבד‬
‫בסוכנות מכוניות במערב לונדון.‬
‫ככל שהזמן חלף, זה הלך וגדל.‬
‫היה צריך למצוא את פריגרד במהירות.‬
‫ביצענו עבודת משטרה טובה כמו של פעם, ‬ ‫ואיתרנו את בית אימו של פריגרד.‬
‫הייתה מכונית שחנתה ליד הבית שלו‬
‫שהייתה רשומה למעשה במערב לונדון,‬
‫אולי 480 ק"מ דרומית לבית אימו.‬
‫לא רק זה, המכונית הזו נמכרת ‬ ‫בסוכנות המכוניות בה עבד פריגרד.‬
‫הלכנו לכתובת.‬
‫פריגרד לא היה שם. ‬ ‫בחור בשם סיימון פרוקטור פתח את הדלת.‬
‫וסיימון סיפר סיפור על חברתו לשעבר,‬ ‫קים אדמס,‬
‫אמריקנית ששכרה את הבית שלו.‬
‫קים נעלמה פתאום‬
‫ואמרה לעמיתיה לעבודה שהיא חולה סופנית.‬
‫רוב אמר שאנחנו בסכנה חמורה ועלינו לעזוב.‬
‫אמרתי להם שיש לי סרטן הכבד.‬
‫זה היה יותר מדי דומה‬
‫למה שקרה לפני שנים עם הסטודנטים.‬
‫חזרנו לסוכנות המכוניות.‬
‫קים אדמס קנתה מכונית מפריגרד.‬
‫קים נכנסה לרשימת הקורבנות הפוטנציאליים.‬
‫הראשונה ברשימה הייתה שרה, עכשיו קים.‬ ‫הייתי זקוק לעזרה כדי להחזיר אותם.‬
‫בוב ברנדון מה"סקוטלנד יארד" התקשר אליי.‬
‫המילים הראשונות של בוב היו, "את יושבת?"‬
‫בוב סיפר לי סיפור מטורף על המחתרת האירית,‬
‫ריגול,‬
‫ועל אנשים שנמצאים במנוסה במשך עשר שנים.‬
‫נוסף קורבן חדש פוטנציאלי,‬ ‫אישה אמריקאית בשם קים אדמס.‬
‫אז הכי טוב להתחיל עם ההורים של קים.‬
‫- פניקס -‬
‫שלחתי צוות של סוכנים לאריזונה‬ ‫כדי לברר אם הם שמעו ממנה.‬
‫הם אמרו לסוכנים‬ ‫שקים מתכננת להתחתן עם רוברט פריגרד…‬
‫שהוא אמר להם שהוא סוכן של MI5.‬
‫נדמה שקים הייתה מאוהבת עד מעל הראש.‬
‫פריגרד קנה לקים טבעת אירוסין של קרטייה,‬
‫שעון יד של רולקס, טיסות לחו"ל.‬
‫ההורים של קים חשבו‬ ‫שלקים יש עתיד מזהיר עם רוברט.‬
‫ואז גילינו‬
‫שאביה החורג של קים‬ ‫זכה בסכום כסף גדול בלוטו.‬
‫- הלוטו של אריזונה -‬
‫אני בהחלט מתכוון לעשות חיים.‬
‫משחק הגולף ישתפר, זה בטוח.‬
‫ואחרי זה היא נעלמה.‬
‫אז הסוכנים נאלצו לבשר לשני ההורים,‬
‫שפריגרד בהחלט לא היה סוכן MI5.‬
‫איש לא ידע היכן קים נמצאת,‬
‫אבל הוריה של קים כן שמעו ממנה לסירוגין‬
‫כשהיא רצתה כסף.‬
‫מבחינת ה-FBI, קים נחטפה.‬
‫חשבתי על תוכנית…‬
‫להתחיל להקליט את שיחות הטלפון‬
‫בין פריגרד, קים והוריה.‬
‫קודם כול, אמרנו להוריה של קים ‬ ‫להתקשר אליה ולהשאיר הודעות.‬
‫- אן: היי, סיסי, זאת אימא. -‬
‫- אן: יש לי עסקה בשבילך! -‬
‫- אן: תתקשרי אליי. ‬ ‫אני אמורה להיות בבית, תתקשרי. -‬
‫- אן: ביי ביי. -‬
‫אחרי זה, פשוט המשכנו לנסות.‬
‫לבסוף, פריגרד ענה.‬
‫- רוברט: הלו? -‬
‫- ג'ון: היי, רוברט. -‬
‫- רוברט: היי, ג'ון, מה שלומך? -‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬