HUIJARI
NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Kaikki hämmentävät tapahtumat kävivätkin yhtäkkiä järkeen.
Hänen nimensä on Robert Freegard ja hän on huijari.
Äitini oli asunut meitä kontrolloivan huijarin kanssa.
Kun sain selville, kuka David Hendy oli,
kerroin poliisille, että ex-vaimoni oli huijarin pauloissa.
Poliisi kyllä kuunteli minua, mutta he eivät halunneet tutkia asiaa.
Emme tiedä, missä hän on. Emme ole nähneet häntä vuosiin.
Yritin yhä uudelleen.
LIITTYEN ROBERT FREEGARDIIN
Lopulta poliisi alkoi tutkia Sandran katoamista.
NELJÄ VUOTTA SANDRAN JA DAVIDIN TAPAAMISESTA
Vuonna 2015 Sandra löydettiin Freegardin seurasta,
ja poliisi järjesti tapaamisen Sandran kanssa.
Olin helpottunut.
Poliisi oli nähnyt hänet.
Äidilleni kerrottiin: "Kumppanisi on tuomittu huijari."
VALHEIDEN VUOSIKYMMEN
UHRI KERTOO ELÄMÄSTÄÄN
Häneltä kysyttiin, tiesikö hän, kuka mies oli.
Äiti sanoi tietävänsä.
HUIJAUKSEN MESTARIT
Tyttäreni Sarah oli ollut kadonneena lähes vuoden.
Olin huolissani. Yritin jäljittää Sarahia.
Halusin asiasta tietoja.
En voinut todistaa rikosta,
mutta mielestäni häntä kontrolloitiin jollain tavalla.
PAOSSA 10 KUUKAUTTA
Pakenin IRA-järjestöä asumalla eri turvakodeissa.
Rob väitti työskentelevänsä MI5:lle, joten sääntöjä oli noudatettava -
piti siitä tai ei.
Soitin Johnin vanhemmille.
John oli kertonut heille IRA:sta ja syyn heidän paolleen.
Heidän piti maksaa suojelustaan.
No niin. Nyt olemme pulassa.
Nyt ymmärsin, mistä oli kyse.
Hän haluaa rahaa.
Mutten tiennyt puoltakaan tapahtumista.
Robin mukaan olin saanut hänen pomoiltaan tavoitesumman,
jolla saisin uuden henkilöllisyyden ja elämän.
Olin saanut yli 200 000 punnan perinnön.
Robin pomot kehottivat minua nostamaan rahat.
Minulla oli oltava henkilöllisyystodistus, ja passini oli kotona.
Hän antoi minulle tietyn minuuttimäärän, jonka sain käyttää passin hakemiseen.
Tiesin vanhempieni olevan muualla, mutta sihteeri oli paikalla.
Olin hermostunut.
Vanhempien kotona hiippailu ei ole hyvä juttu.
Kävelin kassakaapin luo.
Avasin sen.
Minulla oli hänen passinsa enkä aikonut luopua siitä.
Aavistin, että näin tapahtuisi, ja siksi meillä oli kaksi kassakaappia.
Yksi lattian alla.
Sarah ei huomannut sitä.
Rob oli kiukkuinen.
Sarah tuli itkien ulos.
Rob kysyi: "Näetkö, miten hän itkee? Se saatanan paskiainen pilaa kaiken.
Soita hänelle ja käske painua hiiteen."
"Helvetin runkkari. Tuhoat kaiken.
Mikset tee kuten Sarah sanoo? Helvetin kusipää."
Tunnelma oli sähköinen. Koko huone tuntui tärisevän.
Sanoin Johnille, että Freegard on huijari.
Hän ei uskonut sanaakaan ja uhkasi tappaa minut.
En tiedä, montako tuntia puhuin poliisin kanssa.
8.7.94 TAPASIN POLIISIN
En voi todistaa sitä. Minun piti esittää todisteita hänen pakottamisestaan.
Pyysin yksityisetsivää selvittämään,
saisiko hän minua enemmän tietoja selville.
APUASI
ETSIMÄÄN TYTTÄREMME
VAIN VALVONTAA
Se oli erittäin vaikeaa, sillä Sarahia ei vain löytynyt.
PAOSSA 5 VUOTTA
En pitänyt vanhempiini yhteyttä yli neljään vuoteen.
Ryhmä hajosi.
Meille kerrottiin, että Robin pomot erottavat meidät.
Rob sanoi: "Ette voi muuta. Se on ainoa vaihtoehto."
Hän ei kertonut mitään Johnista ja Mariasta.
En saanut ottaa yhteyttä.
Olin kuin saarella kaukana muista.
Hän kontrolloi kaikkea elämässäni,
minne menin, mitä tein, mitä minulla oli ylläni. Kaikkea.
Kaikki tienaamani rahat menivät Robille todistajansuojelua varten.
Rob sanoi, ettei se riitä.
Minun piti saada perintö haltuuni.
Toivoa on aina.
Kun Sarah otti yhteyttä, toivo heräsi. Tiesimme, että hän oli elossa.
Minut pakotettiin vaatimaan rahoja.
Käskin Sarahia olemaan luottamatta Freegardiin.
Lähde.
Rob laski luurin.
Hän pakotti minut soittamaan takaisin.
Kun kysyimme, miksei hän tule kotiin,
hän sanoi, ettei voinut. Hän tarvitsi perintörahansa.
"Tarvitsen ne rahat."
Hän soitti päivin öin.
Viikkojen ajan.
Vaikka puhelimeen ei vastannut, se soi silti.
Se soi hetken ja hiljeni. Sitten he soittivat taas.
Se itsessään raastaa hermoja.
Valitettavasti liiketoimintamme oli ongelmissa.
Meillä oli miljoonavelat.
Isäni sanoi, että he irtisanoisivat työntekijät.
Tiesin, ettei Freegard lopettaisi.
Jill kärsi.
Äitinä se järkytti häntä suuresti.
He jatkaisivat Jillin pommittamista.
Pam.
Se oli siinä.
Jill päätti maksaa.
En olisi antanut rahoja, jos olisin saanut päättää.
Mutta kun Jill suostuteltiin, hänelle aiheutettiin huolta -
ja sairauksia…
Se oli etusijalla päätöksessä.
TÄMÄ KUULUU YKSIN SARAHILLE
PERINTÖ
Ajattelin itsekseni, etten piitannut mistään muusta.
Halusin elää elämääni.
Se oli sen loppu.
Vanhempani maksoivat.
Ja he…
He sanoivat: "Älä turhaan soita enää."
Uskoin tosissani, että se oli sen loppu, enkä puhuisi heille enää.
Kun poliisi löysi Sandran,
tältä kysyttiin: "Tiedätkö, mitä Freegard on tehnyt?"
Hän sanoi tietävänsä.
Sandralle sanottiin, että hän pääsisi poliisin suojelukseen.
Hän sanoi, ettei halunnut ja jäisi Davidin luo.
Sandra teki aikuisena päätöksen, eikä poliisi voinut pakottaa häntä.
Poliisi ei voinut mitään.
Miksi hän jäisi tämän miehen luo, vaikka tiesi tämän teoista?
Äitini oli ainoa lapsi.
Hän oli läheinen vanhempiensa kanssa.
Mummini ja vaarini kuolivat, eikä äitini tullut hautajaisiin.
Se oli kovin outoa,
mutta tiesin sisimmässäni, ettei hän tulisi.
En ole nähnyt äitiäni seitsemään vuoteen.
Hän soittaa yleensä tuntemattomasta numerosta.
He eivät vastaa puheluihini.
Uskon, että keskustelut ovat käsikirjoitettuja.
Tuntuu kuin puhuisin robotille.
En vieläkään tiedä, missä hän on.
Hän…
Hän ei ole kertonut, missä hän asuu.
Mikä se on?
Äitini on rakastava ihminen,
ja tuntuu siltä kuin joku kontrolloisi häntä.
Uskon, että tämän takana on Freegard.
LONTOO
RIKOSYLIKONSTAAPELI
Nimeni on Bob Brandon.
Olin Lontoon poliisissa 30 vuotta.
Vietin suurimman osan urastani Scotland Yardissa petosryhmässä.
Kuulin tapauksesta, kun nainen soitti poliisille -
ilmoittaakseen entisen kihlattunsa, Freegardin,
huijanneen häneltä noin 30 000 puntaa.
Tuntui sopivalta vain soittaa Freegardille ja kutsua hänet kuulusteluun.
Hän ei saapunut paikalle, eikä hänen SIM-korttiaan käytetty enää.
Freegard katosi yhtäkkiä.
Ainoa johtolankamme oli se, että uhri tapasi Freegardin -
autoliikkeessä Länsi-Lontoossa.
Kun poliisi jututti minua, kerroin, että kaikista autokauppiaista -
Robert Freegard oli yksi parhaista.
Hän sai myydyksi.
KUUKAUDEN KAUPPIAS
Hän oli pitkä ja komea. Hän näytti menestyneeltä.
Ajattelin itsekseni haluavani näyttää häneltä.
Hän oli hurmaava naistenmies.
Hänet irtisanottiin, koska hän iski naisasiakkaita.
Hän ei lopettanut.
Autokauppiaan kertoma tarina oli hämmästyttävä.
Eräänä päivänä hän sanoi: "Minulla on jotain kerrottavaa.
Työskentelen MI5:lle."
"Olen MI5:n agentti."
Hän kertoi työskentelevänsä peitetehtävissä autokauppiaana,
mutta että hän on salainen agentti, joka seuraa IRA-epäiltyjä.
Olin epäluuloinen.
Mutta hän tosiaan salaili, kenen kanssa puhui puhelimessa.
Hän vaihtoi SIM-korttiaan. Miksi hän tarvitsi kaksi korttia?
Aloin yhtäkkiä ajatella, että ehkä hän olikin agentti.
SALAINEN
Välillä puuhailimme asioita kuin peitepoliisit.
Kaikki kohti Tottenham Court Roadia.
Peter One, selvä.
Hän meni tapaamiseen hotelliin.
Hän katosi ja yhtäkkiä hieman myöhemmin -
hän palasi valmiina lähtöön. Sitten ajoimme pois.
Peter One. Hän on bussissa menossa kohti pohjoista.
Olin aina hänelle kuskina.
En mennyt sisään tai ollut mukana -
hänen salaisissa tapaamisissaan ja muissa puuhissa.
Selvä, loppu.
Hän ei selittänyt, mitä hän teki, mutta lähtiessämme oli aina kiire.
Se oli jännittävää.
Peter Two keskukseen.
Freegardin tarina oli varsin epötodennäköinen,
sillä hän ei kertoisi muille olevansa vakooja.
Otimme yhteyttä MI5:een.
TURVAPALVELU FAKSIVASTAUS
Sieltä vahvistettiin, ettei Freegard ollut vakooja.
Tiesimme, että hän oli huijari.
Hänestä tehtiin etsintäkuulutus koko maahan.
Poliisi tutki hänen menneisyyttään saadakseen hänet kiinni.
Freegard ei ollut vakooja, mutta yritti käyttäytyä niin.
Häntä oli vaikea jäljittää.
Hän sammutti puhelimensa, muutti pois ja lähti pakoon.
Tavallinen ihminen menee kauppaan ostamaan maitoa -
ja ostamaan rautatieasemalta lipun.
Hän saattaa nostaa rahaa automaatilta, joten kun rahankäyttöä tutkii,
voi saada selville, missä joku asuu ja työskentelee.
Nyt näin ei ollut.
Jahtasimme aavetta.
Kukaan ei tiennyt, missä olin.
Rob jätti minut turvataloon Lontooseen,
sillä hänellä oli muka jokin viikkoja kestävä tehtävä.
Minun piti teeskennellä olevani muualla, jos joku tulisi ovelle.
PAOSSA 9 VUOTTA
Kun kielsin Sarahia soittamasta, olin vihainen.
Mutta rakkaudella ei ole rajoja.
Sitä toivoo johtolangan ilmestyvän.
Vaikka siinä menisi kymmenenkin vuotta,
sitä jahtaa silti.
Tytärtään ei halua menettää -
kaikesta huolimatta.
Mitkä olivat pahimmat pelkosi?
En tiedä. Niitä oli paljon.
Pelkäsin sitä, etten näkisi Sarahia enää.
Ja sitä, että hänet hylättäisiin, näännytettäisiin -
ja jätettäisiin kuolemaan.
En aikonut sallia sitä.
Tarvitsin lisää todisteita poliisille.
Yritin tarttua kaikkiin mahdollisiin johtolankoihin.
Yhtäkkiä saimme kirjeen.
"Hyvä herra Smith, minun on selitettävä, millainen tilanteemme oli.
Rob kertoi, että ainoa keino suojella rakkaitamme -
oli pysytellä hiljaa.
Olitte vaaraksi ja olisitte voinut johtaa IRA:n jäljillemme.
Tilimme tyhjennettiin.
Hän oli vakuuttava."
Palasin perheeni maatilalle -
ja selitin perheelleni, että pakenimme IRA:ta,
jotta he maksaisivat Robille suojelustamme.
Muutaman vuoden aikana maksoin 400 000 puntaa.
Ajan myötä vietin yhä enemmän aikaa maatilalla.
Oli selvempää,
että jos joku etsisi minua, tämä tulisi maatilalle.
Olin siellä selvästi.
Kukaan ei tullut tappamaan minua.
Rob lakkasi soittamasta. Aloin epäillä.
Koko juttu oli huijausta.
Irlannin tasavaltalaisarmeija myöntää…
Olen MI5-agentti.
"Jim on yksi heistä."
Tajusin, että Rob saattoi olla kaiken takana.
Olin menettänyt omaisuuteni ja aiheuttanut kärsimystä perheelleni.
Raahasin kaksi tyttöä koulusta valheiden verkkoon.
Inhosin itseäni.
Halusin kuolla.
En halunnut olla olemassa.
Olin päässyt tilanteesta pois, mutta Sarah ei.
Tunsin syyllisyyttä, joten kirjoitin kirjeen herra Smithille.
"En tiedä, missä Sarah on. Olen pahoillani."
Tämä oli suoraan ryhmän jäseneltä.
Se oli tärkeä todiste.
Soitin taas poliisille.
Minua kehotettiin puhumaan Bob Brandonille.
Peter kertoi hämmästyttävän tarinan siitä, mitä hänen tyttärelleen oli tapahtunut.
Tytär uskoi pakenevansa IRA:ta…
Pommi räjähti varoittamatta.
…Freegard esitti olevansa vakooja ja oli vienyt uhreilta satoja tuhansia.
TILIN TASE
Se kasvoi 30 000 punnan petoksesta uusiin mittasuhteisiin.
Kolmen tyttären isänä ymmärsin Peterin huolen.
Lupasin löytää Sarahin.
Peter oli tehnyt kaikkensa löytääkseen tyttärensä.
Hän tarttui jokaiseen johtolankaan ja tiedonjyvään.
Hän oli sinnikäs.
NÄHTY TÄÄLLÄ BMW NÄHTY
Tiesimme kolmesta alkuperäisestä opiskelijasta -
Johnista, Sarahista ja Mariasta.
Tiesimme Freegardin työskennelleen autokauppiaana Lontoossa.
Ajan myötä juttu sen kuin kasvoi.
Freegard oli löydettävä ja nopeasti.
Kävimme toimeen ja löysimme Freegardin äidin talon.
Talon lähellä oli pysäköity auto,
joka oli rekisteröity Länsi-Lontooseen,
joka oli 320 kilometrin päässä Freegardin äidin talosta.
Se oli myös myyty Freegardin entisen työpaikan toimesta.
Menimme paikalle.
Freegard ei ollut paikalla. Simon Proctor avasi oven.
Simon kertoi tarinan ex-tyttöystävästään Kim Adamsista,
joka oli amerikkalainen ja vuokrannut taloa.
Kim oli kadonnut kertoen kollegoilleen olevansa parantumattomasti sairas.
Robin mukaan olimme vaarassa, ja meidän piti lähteä.
Kerroin rakkailleni maksasyövästä.
Niin oli tapahtunut vuosia sitten näille kolmelle opiskelijalle.
Palasimme autoliikkeeseen.
Kim Adams osti auton Freegardilta.
Kim oli mahdollinen uhri.
Ensin Sarah, nyt Kim. Tarvitsin apua pelastaakseni heidät.
Sain puhelun Bob Brandonilta Scotland Yardista.
Bob kysyi heti, istuinko.
Hän kertoi pähkähullun tarinan IRA:sta,
vakoilusta ja vuosien pakomatkoista.
Jutussa oli mahdollinen uusi uhri, amerikkalainen Kim Adams.
Bob pyysi apuani Kimin vanhempien kanssa.
Lähetin ryhmän Arizonaan selvittämään, olivatko he kuulleet hänestä.
Kim suunnitteli naivansa Robert Freegardin,
joka oli kertonut olevansa MI5:n turvallisuusagentti.
Kim oli rakastunut sydänjuuriaan myöten.
Freegard osti Kimille Cartierin kihlasormuksen,
Rolexin kellon ja ulkomaanmatkoja.
Vanhemmat odottivat Kimille kirkasta tulevaisuutta.
Sitten kuulimme, että Kimin isäpuoli oli voittanut suuren summan lotossa.
ARIZONAN LOTTO
Aion pitää hauskaa.
Golftaitoni ainakin kehittyvät.
Sitten Kim oli kadonnut.
Agenttien piti kertoa vanhemmille,
ettei Freegard ollut MI5:n agentti.
Kukaan ei tiennyt, missä Kim oli,
mutta Kimin vanhemmat kuulivat hänestä satunnaisesti,
kun hän halusi rahaa.
FBI käsitteli Kimin tapausta sieppauksena.
Keksin suunnitelman -
alkaa nauhoittaa puheluita -
Freegardin, Kimin ja tämän vanhempien välillä.
Pyysimme Kimin vanhempia soittamaan tälle ja jättämään viestejä.
Hei, Sissy, äiti tässä. Minulla on sinulle asiaa.
Soita minulle. Olen kotona. Heippa.
Jatkoimme yrittämistä.
Vihdoin Freegard vastaa.
Haloo.
Hei, Robert.
Hei, John. Miten menee?
Tekstitys: Minea Laakkonen