Videli ste...
Londýn nebol úplne bezpečný, ale aspoň som ho poznala.
Mohla som splynúť s okolím.
Až kým som si neuvedomila, že čím dlhšie si neviditeľný,
tým si viac a viac bezvýznamný,
Až kým nezmizneš.
B a B...
Máte sestru.
Tajomstvo, o ktoré som sa nedokázala podeliť ani s vaším otcom.
Nespomínala vaša mama v nahrávkach môjho biologického otca?
Znásilnil ju...
jej zamestnávateľ približne v čase, keď si sa narodila ty.
Znásilnená?
Mabel...
moje prvorodené dieťa,
V okamihu, keď som ťa držala, som vedela, že chcem byť tvojou matkou.
Ale v tej chvíli už bolo neskoro.
Pretože pravdou je, že som sa ťa nevzdala dobrovoľne.
Vzali mi ťa.
V čase, keď som odišla zo Škótska, som bola zmätená.
Veľmi sa snažila vytesniť všetko, čo sa stalo.
Už som vám hovorila, že keď som sa vrátila do Londýna, narazila som na Gibbsa.
Ale v skutočnosti...
prešiel takmer rok, kým sa tak stalo.
Prvých pár týždňov po návrate mi rýchlo utieklo.
Až kým mi nezačalo byť zle.
Nemáte chrípku, pani Douglasová.
- To je úľava. - Nevoľnosť, únava, závraty,
to všetko sú bežné príznaky raného tehotenstva.
Vyzerá to, že to nie je správa, ktorú ste očakávali.
Pamätáte, kedy ste mali poslednú menštruáciu?
Neviem.
Možno pred dvoma mesiacmi?
A nenapadlo vás prísť na vyšetrenie skôr?
Viete, kto je otec?
Pracovala som v Škótsku...
keď ma môj nadriadený znásilnil.
Jedine vtedy sa to mohlo stať.
Chápem.
Nuž, mladé dámy sú v dnešnej dobe také slobodné.
Niet divu, že dochádza k takýmto veciam.
Máte v okolí nejakú rodinu? Niekoho, koho môžete požiadať o pomoc?
Nie, som tu sama.
A čo zamestnanie? Máte prostriedky na to, aby ste to dieťa opatrili?
Od návratu do Londýna sa mi nepodarilo nájsť žiadnu prácu.
No...
dobrá správa je, že v dnešnej dobe máte aj iné možnosti.
Ak sa rozhodnete tehotenstvo ukončiť, je to bezpečné a úplne zákonné.
Môžem vám dať odporúčanie, ak chcete.
Prepáčte, len potrebujem...
trochu času na premyslenie.
Samozrejme. Nesmiete však čakať príliš dlho.
Čas hrá kľúčovú rolu.
Tak teda...
veľa šťastia.
Vtedy
farební ľudia nemali na výber veľa možností, kde mohli bývať...
A nemohla som sa vrátiť do penziónu
k dievčatám z ostrova.
Bola som mŕtva.
Takže som si našla miesto, kde ma nikto nespoznal.
Nemala som žiadny plán ani podporu.
Stále som si len želala, aby tá vec...
ten problém...
nejako zmizol.
A už dávno predtým som pochopila...
že som odkázaná sama na seba.
Viem, že sa na mňa stále hneváš, Covey.
Ver mi...
nikdy som nechcela piecť tortu
na takúto svadbu pre teba.
Viem, že ťa k tomu prinútil otec.
Chcem len, aby si ma nechala tak.
Tu máš.
Niečo som ti priniesla.
Od tvojej matky.
Keď odišla z ostrova, plánovala sa po teba vrátiť.
Ale požiadala ma, aby som si to pre istotu nechala.
Aby si vždy mala kúsok z nej.
Vo vnútri som dúfala, že možno...
sa dnes ukáže.
Že to všetko napraví.
Bola by tu, keby mohla.
- Ja viem... - Prestaň.
Keby jej na mne záležalo,
nikdy by ma neopustila.
Ja od nej nič nechcem. Ona ma teraz nezachráni.
A môj otec tiež nie.
A ty tiež nie. Takže prosím...
proste odíď.
Potrebovala som sa rozhodnúť...
ale sotva som sa počula premýšľať.
A pristihla som sa, že sa dožadujem nejakej odpovede.
Alebo znamenia.
- Zdravím ťa, dieťa. Môžem nejako pomôcť? - Prepáčte.
- Je kostol zatvorený? - Nie, nie.
Zdáš sa byť rozrušená, drahá.
Môžem ti pomôcť?
To je v poriadku. Dostaň to zo seba von.
Nemáte potuchy, ako je to dávno,
čo mi niekto povedal niečo skutočne milé.
Nieto ešte niekto z ostrova.
Máš problémy?
Máš problémy s rodinou?
Tak to si na správnom mieste.
Kedy si naposledy jedla?
ČIERNY KOLÁČ
Cirkev toto miesto prevádzkuje najmä pre slobodné matky.
Takže ťa môže utešiť vedomie, že nie si sama.
Ponúkame ubytovanie a stravu zadarmo a keď príde čas,
pomôžeme nájsť dieťaťu milujúci domov,
takže sa nebudeš musieť o nič starať.
Ako to znie?
Lepšie, ako som si kedy predstavovala.
Ďakujem.
Za normálnych okolností by si najprv prešla príjmom,
ale keďže je neskoro, môžeme to nechať na ráno.
Teraz by som ťa rada zoznámila s s ostatnými dámami.
Ticho, dievčatá.
Ahojte. Toto je Eleanor.
Pridá sa k nám
a verím, že sa bude cítiť ako doma.
- Iste. - Ahoj, Eleanor!
- Rada ťa spoznávam. - Ahoj!
Sestra Madeline, môžem zájsť Eleanor po tanier?
Áno, môžeš. Ďakujem, drahá.
Ja som Irene.
Máš rada dusené hovädzie?
Aby som bola úprimná,
v poslednom čase som toho v sebe veľa neudržala.
Prvých pár týždňov som mohla jesť len sendviče so syrom a kvasnicovou nátierkou.
To množstvo sendvičov sa rovnalo mojej váhe.
Čo tak nejaký vývar s chlebom a maslom?
To by ti mohlo upokojiť žalúdok.
- To znie skvele. - V ktorom mesiaci si?
Myslím, že takmer v treťom.
Mám pred tebou len malý náskok, takže budeme mať termín v rovnakom čase.
Paráda.
Si stále s otcom dieťaťa?
Neboj sa.
Väčšina dievčat tu je na rovnakej lodi ako ty.
Ja som jedna z tých šťastných.
S mojím priateľom Tommym spolu chodíme
už takmer dva roky.
A on vie, prečo si tu?
Áno.
Hoci nikdy nechcel, aby som sem prišla.
Čo tým myslíš? Prečo nie?
Prepáč, nechcem byť dotieravá.
Nemusíš mi hovoriť nič, čo nechceš.
Ale mala by si vedieť, že dokážem udržať tajomstvo.
Moji rodičia Tommyho nikdy neschvaľovali.
Prinútili ma sem prísť.
Všetkým povedali, že študujem v Bruseli.
Ale ja a Tommy máme plán.
Chystá sa ma odtiaľto prepašovať, keď sa narodí dieťa.
Vezmeme sa a Henryho si necháme.
Bude to chlapec, proste to viem.
Tommy ho chce pomenovať po svojom otcovi.
To je dobrý plán.
Kam pôjdete?
- Máte kde bývať? - Ešte nie.
Ale Tommy má dobrú prácu v továrni a šetrí si.
Myslíš, že som blázon, že?
Nie, vôbec nie.
Len myslím, že naozaj chceš byť mamou.
A čo ty?
Nie.
Nie teraz, a možno nikdy.
No v každom prípade si na dobrom mieste.
Som rada, že si sem našla cestu.
Mala si včera večer na izbe všetko, čo si potrebovala?
Áno. Ďakujem. Izba je pohodlná a tichá
Dobre. Som rada, že si tu zvykáš.
Teraz niekoľko základných pravidiel.
Ako som ti už povedala, pobyt pre teba nie je spoplatnený,
no ako kompenzácia
sa od všetkých našich dievčat očakáva pomoc pri varení a upratovaní.
Si na to pripravená?
Samozrejme.
- Nebojím sa trochu práce. - Dobre. To rada počujem.
Teraz ťa požiadam, aby si vyplnila tieto formuláre.
Dátum narodenia atď.
A môžem sa len spýtať,
aká je rasa otca dieťaťa?
No...
je to Škót.
Dobre, teraz posledná vec.
Tým, že to podpíšeš,
umožňuješ cirkvi nájsť dieťaťu dobrý domov
v stabilnej rodine.
- Rozumieš, Eleanor? - Áno.
Chcem to len mať všetko za sebou a pohnúť sa v živote ďalej.
Robíš správne rozhodnutie pre seba aj pre svoje dieťa.
Od tej chvíle som mala celé dni čo robiť.
Od úsvitu do zotmenia...
práca bola ťažká.
Ale bola pre mňa tiež vítaným únikom.
A tak mesiace milosrdne ubiehali.
A ja som sa snažila
nemyslieť na to, čo sa deje v mojom tele.
Srdiečko bábätka znie perfektne.
Chceli by ste si ho vypočuť?
Nie, ďakujem.
Cítili ste v poslednom čase veľa kopancov?
Zvyčajne začínajú byť v tomto období dosť aktívne.
Neviem. Nevšimla som si.
To malé by malo byť veľké asi ako ako hlávka šalátu.
Radi sa prevaľujú a robia kotrmelce.
Prosím, radšej by som to nevedela. Ďakujem.
Ak je to v poriadku.
V poriadku, ako chcete.
Poďme vás odvážiť.
Od poslednej návštevy ste nepribrali dosť.
Nedokážem v sebe nič udržať.
V tomto štádiu tehotenstva by ste už nemali mať nevoľnosti.
Hoci niektoré ženy sa necítia dobre, až kým sa dieťa nenarodí.
Mala vašamatka rovnaký problém, keď vás čakala?
To neviem.
Ale je mi neustále zle.
Vidím, že sa snažíte dištancovať sa od toho dieťaťa,
a to je v poriadku, chápem to.
Ale čakáte dieťa, či sa vám to páči, alebo nie.
A ak ho nebudete kŕmiť živinami, ktoré teraz potrebuje,
potom z neho bude chorľavé dieťa, a nikto si ho nebude chcieť adoptovať.
Čo mám robiť?
Všetko, čo zjem, vyvrátim.
Skúste jesť menšie porcie a častejšie.
Nezáleží na tom, či budete jesť len hranolky, uhorky, alebo pudingové krémy.
Len si nájdite niečo, čo dokážete zjesť, a jedzte to každý deň.
Rozumiete?
Čo sa deje?
Ide o Tommyho.
Rozmyslel si to.
Irene.
Hovorí, že nie je pripravený byť otcom.
Nepríde si po nás.
Nemôžem dovoliť, aby mi zobrali dieťa.
Ale podpísala si ten papier, však?
Všetci sme ho podpísali.
Ale...
možno ešte nájdem nejaký spôsob.
Možno ho môžem po pôrode dostať preč, keď sa nikto nebude pozerať.
Možno ho dokážem vychovať sama.
Prečo ti vôbec o tom hovorím?
Vybrala si si tu byť.
Nikto ťa nenútil.
Ako by si to mohla pochopiť?
Povedala som ti už predtým, že dokážem udržať tajomstvo.
Takže ak ti poviem jedno svoje, sľúbiš, že urobíš to isté?
Samozrejme.
Predtým, ako som sem prišla, som pracovala v kancelárii.
A môj nadriadený bol ku mne veľmi milý.
Myslela som si, že mu môžem dôverovať.
Ale jedného dňa...
ma znásilnil.
Tak som skončila tu.
Eleanor, to som netušila.
Toto dieťa nebolo počaté z lásky.
Nie ako to tvoje.
Ale aj napriek tomu, že ty a ja máme veľmi odlišné príbehy,
nejako sme sa obe ocitli v rovnakej situácii.
Moji rodičia sa so mnou takmer nerozprávajú.
Všetci sa mi otočili chrbtom.
Irene.
Ak som sa niečo naučila,
tak je to to, že jediná osoba, na ktorú sa môžeš naozaj spoľahnúť, si ty sama.
Takže sa musíš úprimne spýtať samej seba.
Budeš schopná vychovávať toto dieťa sama?
Budeš si schopná nájsť prácu...
a bývanie?
Budeš sa vedieť pozrieť do tváre toho dieťaťa každý deň...
a pripomínať si jeho otca?
Ja by som to nedokázala.
Ale ja to dieťa chcem.
Ako sa ho mám len tak vzdať?
Musíš urobiť to, čo ja,
a pripomínať si, že nie je tvoj.
Je určený pre nejakú inú ženu, inú rodinu,
a bude mať s nimi dobrý život.
Lepší ako ten, ktorý by sme im ty alebo ja mohli dať.
Čím skôr to budeme mať za sebou, tým skôr to budeme môcť hodiť za hlavu.
No tak, dievčatá. Nie je čas na trkotanie. Nemáte žiadne povinnosti?
Už idem, sestra Janette.
Tu je. Chválabohu.
Silný a pevný.
Máte tam malého bojovníka, Eleanor.
Počkajte.
- Môžem ho počuť? - Iste.
Presne tam. Počúvajte.
- Bije tak rýchlo. - To je normálne.
Rastú tak rýchlo,
že srdce musí biť mimoriadne silno, aby to zvládli.
- Potrebuješ niečo, kým odídem? - Nie. Ďakujem.
Neviem, čo budem celý deň robiť,
- keď ma nič nerozptýli. - Na tvojom mieste
by som bola rada, že nemusím drhnúť ďalšie špinavé prádlo.
Uži si odpočinok.
Áno, si.
- Je to jednoduchšie. - Ďakujem.
Mám ho pri posteli.
Možno sa vrátim, keď zaspí.
Už predtým som cítila jemné chvenie, ale ignorovala som ho.
Teraz som sa prvýkrát
začala zaujímať o ten malý život, ktorý sa vo mne hýbal.
Bol to chlapec...
alebo dievčatko?
Bude mať moje oči...
alebo úsmev mojej matky?
A aké nádeje a sny bude raz mať?
Irene?
- Čo sa deje? - Niečo nie je v poriadku.
Bolí to!
Choďte niekto zobudiť sestru Madeline. Povedzte, že Irene potrebuje pomoc!
Prosím, hneď. Rýchlo!
Brucho mám ako päsť.
- Čo sa to so mnou deje? - Ja neviem.
Len mi stlač ruku, keď to bolí, dobre?
Tej noci, kedy Irene začala rodiť, sme ešte netušili, čo pôrod vôbec je.
To je v poriadku, Irene. Upokoj sa. Teraz ťa vezmeme do nemocnice.
Nič nám nevysvetlili.
Čo je s ňou? Bude v poriadku?
Dieťa prichádza na svet. Všetko je v poriadku.
Všetko bolo zahalené rúškom tajomstva.
Teraz vy, dievčatá, choďte zase spať. Nie je to vaša starosť.
Takže zostávalo mi len čakať.
Irene, tak veľmi som sa bála. Ako to išlo?
Potrebuje si oddýchnuť a ty tiež.
Teraz jej daj pokoj a nechaj ju spať.
Vrátim sa neskôr, aby som ťa skontrolovala.
Ako sa cítiš?
Je všetko v poriadku?
Kde je malý Henry?
Mýlila som sa.
Nakoniec to nebol chlapec.
Predpokladám, že je dole v jasliach.
Ako sa má?
Ako si ju pomenovala?
Nedala som jej meno.
Ale povedali mi,
že je to tretie dieťa narodené tento mesiac.
Takže do všetkých formulárov napísali len „dieťa číslo tri“.
Aj keď to nebol chlapec, ako si plánovala,
možno by si sa cítila lepšie, keby si jej dala meno.
Nejaké, ktoré je pre teba významné.
Ale ona nie je moje dieťa.
Takže nemá zmysel jej dávať meno, no nie?
Je to len dieťa číslo tri.
A tvoje bude dieťa číslo štyri.
Alebo päť...
alebo šesť.
Čím skôr budeme môcť pokračovať vo svojich životoch
a hodiť to všetko za hlavu, tým lepšie.
Však?
Je deň adopcie.
Dúfam, že jeden z tých párov si obľúbi dieťa číslo tri.
Pomodli sa za mňa, dobre?
Samozrejme.
Je taká rozkošná, že sa o ňu určite budú biť.
To by mali.
Cítim sa ako dojná krava.
Nechápem, prečo nás tu držia šesť týždňov,
keď môžu kúpiť umelé mlieko.
Vraj je to nákladné.
A že materské mlieko je najlepšie pre dieťa.
Ale čo my?
Neverila ti, však?
Neviem, koľko to ešte vydržím.
Eleanor, prečo nie si v posteli?
Mrzí ma to, len si neviem nájsť pohodlnú polohu.
Smola. Pôrodná asistentka sa vyjadrila dosť jasne.
Vráť sa späť do tej postele, kým nedostaneš iný pokyn.
Irene, tie podlahy sa samé nevydrhnú, že?
Už idem, sestra.
Dýchaj zhlboka, Covey.
Zhlboka.
Dávaj si pozor.
Vy nejdete so mnou?
Dýchaj zhlboka.
Eleanor, musíte dýchať.
Ak chceš jedného dňa plávať sama, moje dievča,
musíš sa naučiť ovládať svoj dych.
Dýchaj zhlboka a dýchaj po každom zábere.
Skúsiš to ešte raz?
- Čoho sa bojíš? - Toho, čo je dole. Toho, čo nevidím.
Musíte dýchať, Eleanor.
Zhlboka dýchaj a budem tu.
Nádych.
Výdych.
Nadých.
Výdych.
Nádych.
Chcem ho vidieť.
Upokojte sa. Robíme to tak s každou.
Je to tak lepšie.
Nie!
Musím ho vidieť!
Nadých.
Výdych.
Nádych.
Výdych.
Nádych.
Presne tak.
Výdych.
Nádych.
Výdych.
Je dieťa v poriadku?
Pani Sheila, je dieťa v poriadku?
Pani Sheila, prosím.
Gratulujem.
Máme tu zdravé, prosperujúce dievčatko.
- Si taká sladká. - Ľahko nájde rodinu.
Čas dojčenia.
Nech sa páči.
„Ľahko nájde rodinu.“
Samozrejme, moje sladké dievčatko s náznakom tmavých vlasov
a materským znamienkom na jej dokonalej malej ružovej hlavičke.
No tak, Eleanor.
Dieťa sa lepšie prisaje, ak sa trochu posuniete.
Volá sa Mathilda.
Než som ťa uvidela, moja prvorodená, bála som sa, že mi budeš pripomínať
tú strašnú vec, ktorá sa mi stala.
No zrazu na mojej minulosti nezáležalo.
Zrazu si bola mojou budúcnosťou.
Mojím všetkým.
Budeš kojiť každé dve hodiny. Budeš to robiť v jasliach.
Žiadne výnimky.
Jedna z nás ťa zobudí, aby si dodržiavala plán.
Nie. Odveďte ju.
Bradu od hrudníka.
Nemôžem to robiť.
- Skús to znova. - Zoberte ju, nemôžem.
- Potrebuje sa nakŕmiť. Bradu hore. - Čo sa to deje?
Nezáleží na tom, čo robím. Toto dieťa nechce jesť.
Ticho, dieťa. Odhrň dieťaťu bradu.
To som už skúšala. Nie som stroj.
Len...Vezmite si ju.
- Nemôžem to robiť. - Musíš to skúsiť. Je hladná.
Odhrň dieťaťu bradu.
- Ona ma uhryzla! - Upokoj sa, Irene.
A pokračuj.
Vidíte?
- Nechce zostať na mieste. - Bože.
Prosím, len ma nechajte vrátiť sa do práce. Nemôžem to robiť.
Nechce sa prisať. Akú inú možnosť máme?
Len si ju rozrušila.
No tak, odveď Eleanor späť na izbu.
Mohla by som s ňou ešte chvíľu ostať?
V nemocnici veľa nejedla.
Dojčí sa podľa rozpisu.
Uľahčuje im to prechod do novej rodiny.
Irene, choď.
Dokázala si to.
Si o krok bližšie k cieľovej čiare.
Ako sa cítiš?
- Inak. - Áno, samozrejme.
Keď opadne ten šok, cítiš sa ako rozpoltený moriak.
Budeš si to musieť dať...
aby si zahojila prirodzenie.
Je to nepríjemné,
no tak ako ostatné v tomto pekle,
si na to zvykneš.
Aké milé.
- To si urobila ty? - Ja a ostatné dievčatá.
Myslela som, že je najvyšší čas, aby sme boli,
ja neviem, uznané.
Oslávené.
Po tom všetkom, čím si naše telá prešli.
Vieš, čo mám na mysli?
Áno.
Najmä vzhľadom na to, že máme len pár dní na zotavenie,
kým nás pošlú späť do práce.
- Aspoň oddychujeme počas dojčenia. - Oddychujeme?
Radšej by som drhla podlahy, kým mi nebudú krvácať kĺby.
- Prestaň. - S čím?
Správať sa, že ti na svojom dieťati nezáleží.
Nie je to moje dieťa. Pamätáš?
Je mi ľúto, že som to povedala.
Ale to bolo pred pár mesiacmi.
Nevedela som. Nemohla som to vedieť.
Teraz si myslím...
Myslím, že by si možno mala skúsiť sa s ňou zblížiť.
Nemôžem.
Nie, keď viem, že nie je moja.
Ale ak si užiješ čas, ktorý s ňou máš...
budeš ju kŕmiť, upokojovať...
možno ten čas bude potom menej bolestivý.
Možno o niekoľko rokov...
to bude jediná vec, ktorej sa budeš držať.
Nemôžeš to jednoducho skúsiť?
Viem, že si unavená z predstierania.
Ver mi, chápem, aké je to ťažké.
Neboj sa o mňa, Eleanor.
O pár týždňov bude po všetkom.
A ja budem môcť žiť ďalej.
Obe to zvládneme.
Čas na dojčenie.
Chápem ťa. Ja viem.
Kde je Irene?
Niežeby ti do toho niečo bolo, ale prepustili ju.
Ale ešte neprešlo šesť týždňov.
Nebola schopná a ochotná dojčiť. Potrebovali sme uvoľniť lôžko.
Kam išla?
- Domov. - Domov?
- Za jej rodičmi? - Prišli si ju vyzdvihnúť dnes popoludní.
Bolo to celkom srdečné prijatie.
Túžili sa pohnúť ďalej ako rodina.
Ticho teraz.
Máme v rukách hladné dieťa.
Ahoj, Mathilda. Si hladná, moje sladké dievčatko?
Som tu.
Je to vyrážka. Strašná vec.
Všetky tie malé praskliny...
Kam si myslíš, že ideš?
Ja neviem.
Ja len...
Musím ísť odtiaľto preč.
A musím ju vziať so sebou.
Rozumiem.
- Rozumiete? - Samozrejme.
Je úplne normálne, že sa tak po pôrode cítiš.
Ale na niečo sa ťa opýtam.
Ako ďaleko si myslíš, že zájdeš s dvoma plienkami a dekou?
Dieťa to neprežije. Neprežiješ ani ty.
Nie si úplne pri zmysloch, aby si urobila takéto rozhodnutie.
Prebúdzala si sa po celú noc,
sotva si jedla a spala.
Prečo si trochu neodpočinieš?
A porozprávame sa o tom všetkom ráno.
Máte pravdu.
Mrzí ma, že som vás znepokojila, sestra.
To je v poriadku.
Choď sa vyspať.
Viem, že máš útlm.
Ale zajtra bude všetko oveľa jasnejšie.
Sľubujem.
Zvykla som si predstierať.
Predstierať, že som dievča z hôr vychované svojou babičkou,
predstierať, že som sirota, ošetrovateľka.
A teraz som predstierala, že som tá istá osoba,
ktorá vošla do toho domu pre slobodné matky,
mladá žena neochotná a neschopná byť matkou.
Ale vedela som niečo, čo sestra Madeline nevedela.
Vedela som, že láska stačí na to, aby zo mňa urobila vhodného rodiča.
Že ja na to vystačím.
Musela som len vyčkať na správnu chvíľu, aby som to dokázala.
Čoskoro sa vrátim, dievčatko moje.
Loď odchádza o hodinu, Mathilda.
Ak sa poponáhľaš, stihneš ju.
Napíšem ti, keď dorazím do Ameriky a potom sa vrátim po Covey.
Nájdem pre nás bezpečné miesto, aby sme mohli začať odznova.
Tu. To je môj podiel. Peniaze za koláč.
Nie. To nemôžem prijať. Máš svoju vlastnú rodinu.
Ty si moja rodina.
Sľúb mi...
že ju budeš chrániť
a objímeš ju za mňa každý jeden deň.
Sľubujem.
A teraz choď.
Choď. Skôr než stratíš nervy.
Kde je Mathilda?
Prečo ma nikto nezobudil na dojčenie ani na ranné práce?
Naša chyba.
Obleč sa a choď dolu do kuchyne, dobre?
Sestra Madeline? Sestra Madeline?
- To je ale kráska. - Je úplne dokonalá.
Pozri sa na to, Ron. Myslím, že sa na mňa usmiala.
Čo to robíte?
Dobre, postarám sa o to.
- Ahoj. - Sestra Madeline, musíte to zastaviť.
- Prosím. - Všetko je v poriadku.
- Dajte mi ju! To je moje dieťa! - Je to v poriadku.
- Nie, klamali ste mi! - Nie.
Prosím, nerobte mi to.
- Prosím, prosím. - Dobre.
- Rozmyslela som si to. Beriem to späť. - Je neskoro!
Nie. Nevedela som, čo robím. Nevedela som, čo podpisujem.
- Prosím, chcem ju! - No tak.
Prosím! To je moje dieťa!
Nie! Mathilda!
Nie!
Nie! Nie! Nie!
Prosím! Prosím!
Už roky sa modlili za dieťa.
A na moju žiadosť súhlasili, že jej druhé meno bude Mathilda, takže...
Kúsok z teba bude navždy s ňou.
Nech ti je to vedomie útechou.
No tak, drahá.
Poďme sa zbaliť a vydať sa na cestu.
Kam pôjdem?
Urobila si dobrú vec.
Boh ťa povedie, dieťa.
Nikdy sa nedozviem, čo zdržalo moju mamu.
Ale verím celým svojím srdcom...
že sa chcela po mňa vrátiť.
Musím tomu veriť.
Po celé týždne
som chodila po uliciach a dúfala, že ťa nájdem.
Hovorte teraz, bratia a sestry. Nech sa vie o tom, čo náš ťaží!
- Ak mlčíme, naša bolesť rastie! - A potom som ho uvidela.
- Môj dôvod žiť ďalej. - A pýtam sa, kto nás zachráni?
My!
Keby Gibbs Grant vedel, do čoho sa v ten deň namočil,
keď som takmer vošla pod autobus namiesto do jeho náručia...
Nie som si istá, či by kráčal ďalej.
Ale som mu veľmi vďačná, že to urobil.
Tak ako som vďačná za čas, ktorý som s tebou strávila,
Mabel Mathilda.
Musíš vedieť, moja prvorodená,
že aj keď som nenašla odvahu povedať o tebe svojej rodine,
budeš tu vždy so mnou, s nami.
Si všade.
Vedz tomu.
Prepáč, ja len...
Len si potrebujem dať pauzu.
Byron...
tie narcisy.
Je mi tak ľúto...
že som prišla bez ohlásenia
a že som včera tak vyletela.
Mabel...
no tak.
Je tu niečo, čo by si mala vidieť.
Mama bola posadnutá touto záhradou.
A teraz, keď som ju počula rozprávať o kvitnúcich narcisoch,
keď si sa narodila,
viem, že ich zasadila pre teba.
Mabel, dúfam, že nájdeš útechu vo vedomí,
že na tomto svete nie si sama.
Ako sa blíži môj koniec na tomto svete,
cítim sa bližšie k svojej matke než kedykoľvek predtým.
Keby som len mala viac času, aby som zistila, čo sa s ňou stalo.
Možno to môžete urobiť za mňa, lásky moje.
B a B,
neviem, ako sa budete cítiť po tom, čo si vypočujete všetko, čo som vám povedala.
Možno ste rozrušení,
možno sa pýtate sami seba, či vôbec môžete vedieť, kto som.
Potrebujem, aby ste počuli nasledovné.
Vždy ste vedeli, kto som.
Som vaša matka.
Moje deti, môj príbeh sa tu končí.
Toto je pre mňa koniec.
Uvedomujem si, samozrejme,
že vás opúšťam s toľkými nezodpovedanými otázkami.
Obzvlášť...
o mojej svadbe.
A ja chápem, ak chcete ďalšie odpovede.
Takže si zaslúžite vedieť, že existuje niekto,
kto vám ich môže dať.
Niekto, kto vie, čo sa naozaj stalo.
I keď musím priznať,
obávam sa, čo si pomyslíte, ak sa dozviete pravdu.
Takže, prosím, skôr než sa pustíte do pátrania v minulosti,
vedzte, že to nemusí dopadnúť tak, ako očakávate.
A prosím...
snažte sa pochopiť, že tá noc nebola vôbec ľahká.
Ale v konečnom dôsledku
sa to muselo stať.
Preklad titulkov: Laura Probstnerová