Doktorka Cotterová.
On umře. Ona umře. Máma umře.
Já umřu. Všichni umřou.
Nechci Já
Nedokázal jsem ho přimět mluvit, odpovídat mi, nic.
Jen tohle.
Jo. Chápu.
Díky, Dane.
Ona umře. Máma umře. Já umřu. Všichni umřou.
Na nikom nesejde. Na ní nesejde. Na něm nesejde. Na mámě nesejde.
Na mně nesejde. Vůbec na ničem nesejde. Na mně nesejde.
Na mně nesejde. On umře. Ona umře.
On umře. Já umřu. Všichni umřou.
Na nikom nesejde. Na ní nesejde. Na něm nesejde.
Všichni umřou. Já umřu. Na nikom nesejde. Na ní nesejde. Na něm nesejde.
Na mámě nesejde. Na ničem nesejde. Na mně nesejde. Já Já
Ona Ona Všichni Já
Na mně nesejde. Já Já
Zdravím, Carle.
Jak to dneska vypadá?
Umírám.
Ne.
To bych neřekla.
Asi máte další manický záchvat.
To
To mi neříkejte.
To nevíte.
Cítím, jak mě všechno kolem svírá.
Bojím se.
Carle, vím, že to, co zažíváte, působí opravdově,
ale ublížit vám to nemůže.
Slibuju.
On umře. Ona umře. Máma umře. Já umřu.
Všichni umřou. Na nikom nesejde. Na ní nesejde.
Zdravím, Wando.
Dám Carla Renkena na pár dní na pozorování. Je neškodný.
Dohlédněte, ať ho pravidelně kontrolují.
- Jasně. - Díky.
Sháněl se po vás doktor Desai.
Děkuju.
Ne! Ne! Prosím!
Prosím! Vy to nechápete! Já tam nemůžu! Ne! Ne! Ne! Prosím!
Dále.
Tys nechala pacientku jménem
Sarah Marquetová včera hospitalizovat?
Ano. V anamnéze má užívání drog a mánii
a několikrát už naší jednotkou prošla.
Rose, není pojištěná.
Ale léčbu potřebuje.
Rada mi jde po krku kvůli utrácení
za nehrazenou hospitalizaci.
Rada by se mohla občas zamyslet, od čeho tady jsme.
Nezpochybňuju tvé rozhodnutí. Příště nejdřív přijď, abych tomu předešel.
- Platí? - Ano.
Dobře. Pardon.
Nejsi tu už od včerejší večerní směny, že ne?
Doktorka Cotterová.
Laura Weaverová, 26 let. Postgraduantka. Zavolali na ni policii pro výtržnost.
- Přivezla ji záchranka. - Anamnéza?
V kartě nic, ale policie poslala zprávu o nehodě z minulého týdne, u které byla.
A ta se týkala čeho?
Profesor u ní ve škole se utloukl kladivem.
- Vyslýchali ji jako jedinou svědkyni. - Kladivem?
Dobrý den.
Lauro?
Jsem doktorka Cotterová, terapeutka. Nechcete si sednout?
Dobrá.
Vím, že jste nervózní.
Nebojte.
Chci si jen popovídat.
Slibuji, tady je bezpečno.
Pro mě ne.
Proč to říkáte?
No tak. Posadíme se.
Prosím.
Položím vám pár otázek. které můžou znít hloupě.
Co za den v týdnu je?
Čtvrtek.
A měsíc?
Říjen. Nejsem blázen.
- To nikdo neříká. - Ne, ale musíte to pochopit.
Jsem doktorandka. Nejsem šílená. Víte?
Nadechneme se a můžete mi říct, o co jde.
Něco vidím.
Něco, co nevidí nikdo kromě mě.
Vím, jak šíleně to zní. Vím to.
Ale to Ta věc, neumím to vysvětlit.
Co vidíte?
Vypadá to jako lidi, ale není to člověk.
Asi tomu nerozumím.
Vypadá to jako lidi. Jako různí lidé.
Někdy se to tváří jako někdo, koho znám.
Někdy je to náhodný cizí člověk. Někdy
Někdy to vypadá jako můj děda, co mi umřel před očima, když mi bylo sedm.
Ale je to pořád totéž. Je
Je to Je to jako
Nosí to tváře lidí jako masky.
Dobrá. Vidíte to teď, tady?
Co se děje, když to vidíte?
Usmívá se to na mě.
Ale ne přívětivě. Tím nejhorším úsměvem, co jsem kdy viděla.
Vždycky, když to spatřím, mám takový hrozný pocit,
jako že se stane něco vážně příšerného.
Nikdy jsem se nebála tak, jako když to vidím.
Lauro, zažila jste někdy vy
nebo někdo z rodiny halucinace?
To není halucinace. Je to skutečné. Nechápete to. Něco mi to působí.
Průsery, co se kolem mě dějou.
Ovládlo to celý můj život i mou mysl a
říká mi to věci.
Dneska mi to řeklo Dneska je
Dneska je ten den, kdy kdy
Dobrá. To nic.
To nic.
Vím, že to, co zažíváte, působí neuvěřitelně skutečně.
Někdy, když jsme přemožené city,
nebo prožitkem silného traumatu, snaží se naše mysl
Vy mě neposloucháte.
Proboha.
Chcípnu a nikdo mě nebude poslouchat.
To nic. Lauro, to nic.
Proboha.
To nic, Lauro.
Podívala byste se na mě, prosím?
To nic.
Dívejte se na mě.
Proboha! Ne!
Ne! Je to tady!
- Jdi pryč! - Lauro. To nic.
- Jsme tu jen my. - Ne!
- Nikdo jiný. - Ne!
Ne!
Proboha.
Naléhavý případ na dvojce! Potřebuji personál!
Rychle!
Lauro?
ÚSMĚV
- Byla tu už slečna Weaverová někdy dřív? - Ne.
Řekla byste, že byla jako typická zdejší pacientka?
Tohle je akutní psychiatrické oddělení.
Nic typického tady nemáme.
Jasně. Ale byla na hlavu, jo?
Co prosím, „na hlavu“?
Chceme znát váš pohled na její duševní stav.
Mohla trpět akutní posttraumatickou psychózou.
Měla paranoidní přeludy.
Jaké přeludy?
Byla přesvědčena, že ji pronásleduje nějaká zlá bytost.
Jejda.
My totiž musíme kontaktovat její rodinu a pokusit se objasnit, co se stalo.
Proto jsme hledali všechno, co by tomu mohlo dát smysl.
Kdybyste nám mohla říct ještě něco, pomohlo by nám to.
Než umřela
tak se usmívala.
Jo, to asi byla kurevsky cáklá.
Rose.
Pardon. Vyděsil jsem tě?
Neslyšela jsem tě přijít.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
Co je?
Nic. Promiň.
Něco se stalo.
Dneska umřela pacientka.
Moje pacientka.
Aha.
Pojď sem.
To mě mrzí.
Došlo k tomu přímo přede mnou.
Bylo to hrozný.
To mě mrzí. Co můžu udělat?
Tohle je prima začátek.
Mohli bysme se z tý dnešní večeře omluvit.
To nejde.
Holly si sehnala hlídání a prudila by ještě víc, kdybysme nepřišli.
To snad ne. Holly že by prudila?
Hele.
Fakt tu chcete probírat únavu?
Co Jackson chodí do první třídy, vstávám denně v šest ráno,
dělám mu snídani a balím něco k obědu.
Bůhví, jaký ne-bio sajrajty jim v tý jídelně podávají.
Pak ho vezu do školy,
na vlastní pochůzky skoro nemám čas. Na pilates jsem už týdny nebyla.
- Tělo mám v prdeli. - Nemáš.
Pak ho musím vyzvednout ze školy, vzít ho na fotbalový trénink,
plavání, karate, dramaťák
A začal chodit na španělštinu.
Pracovní dny mám doslova nemožný.
V sobotu přijdeš, viď?
Co?
Promiň, co je v sobotu?
Co prosím, to je fór?
Oslava Jacksonových sedmých narozenin. Říkala jsem ti to snad pětkrát.
Nemůžu. Mám práci.
- Jakou práci? Je to sobota. - Pracuju v sobotu.
A proto bys měla odejít z toho hnusnýho špitálu
- do soukromý praxe - Hnusnýho?
- Není hnusný. - s normální pracovní dobou.
Rose, venku je jistě fůra magorů, co za tvůj čas budou platit.
Děkuju ti za názor, Gregu. Je moc bezva.
K čemu dělat doktorku, když z toho nechutně nezbohatneš?
Děláš si srandu, viď?
Rose by to dělala i zadarmo.
Když je řeč o promarněných zdrojích příjmu,
- co prodat ten barák? - Nechme to na jindy.
Nechápu to. Jen tam stojí.
V tom domě jsme vyrostly.
Rose, je na spadnutí. Proč tu parcelu neprodat?
Nemohli byste už držet hubu?
Páni.
Děkuji.
Děkuju pěkně.
Na tohle jsem se těšil.
NOČNÍ REŽIM
Jsi v pořádku?
Jo.
Dobrýtro, doktorko.
Dobrý.
Jak tu včera byla ta pacientka, Laura Weaverová
Policie poslala hlášení o jiné nehodě,
které byla přítomna.
- Můžete mi ho přeposlat? - Jasně, doktorko.
Taky jsem měla mít sezení s Jane Parkovou.
Jo, ta si přes noc vytrhala chumáč vlasů a spolykala je.
Odvezli ji na internu vypumpovat žaludek.
Sakra.
Rose.
- Co Co tu - Volali mě sem poblíž,
a tak mě napadlo, že
Včera jsme si nestihli promluvit o ničem jiném než tam o tom.
Chtěl bych, abys věděla, že když to hlášení přišlo,
netušil jsem, že tam budeš ty. Promiň, jestli to bylo divný.
Je to tvoje práce. Já to chápu.
Jak ses měla?
Joeli, proč tu jsi?
Jak jsem říkal, volali mě poblíž, a tak
Napadlo mě, že se
na tebe půjdu podívat.
Po tom všem, co se včera stalo, to nemáš snadný.
Dobře. Toho si cením, ale nemusíš se na mě chodit dívat.
Jasně.
Ne, jo, já jako Promiň.
Musím zas do práce.
- Jo. - Tak nashle.
Víte, že je zasnoubená, že jo?
Jo.
Já jsem single.
SVĚDECKÁ VÝPOVĚĎ SVĚDEK: LAURA WEAVEROVÁ
Podle Weaverové k ní Muñoz přišel, držel kladivo,
pak se s ním tloukl
Muñoz se na ni usmíval
- Haló. - Ahoj.
Chtěla bych se omluvit za včerejšek.
Neměla jsem na tebe tak vyjet.
Ne, to
To já bych se měla omluvit.
S něčím se teď potýkám. Nebyla se mnou moc zábava.
Když to zítra na oslavu nestíháš, kup mu aspoň dárek.
Jestli chceš tip, baví ho elektrický vláčky.
Zníš nějak divně. Není ti něco?
Jo, ne, jsem v pohodě.
Zdravím, Carle.
Jak se dnes cítíte?
Carle.
Carle?
Ona umře. Já umřu.
- Všichni umřou. - Carle, podívejte se na mě.
Ty umřeš.
Ty umřeš
- Ty umřeš. - Pomoc!
Pomoc! Tento pacient je 5150!
- Je ho třeba omezit! - Běžte!
Ne! Ne!
Ne!
Ne! Ne!
Ne!
Byl agresivní.
Jednal psychoticky.
Carl Renken sem byl přijatý snad tucetkrát
a jeho chování nikdy nebylo ani náznakem agresivní.
- Myslíš, že si to vymýšlím? - Jistě ne.
Ale včera se tvá pacientka brutálně zabila přímo před tebou.
Není možné, když jsi usoudila, že je Carl Renken sobě nebezpečný,
že tvoje mysl reagovala na tamto?
Mohla jsem si to špatně vyložit a zareagovala jsem přehnaně.
Dobrá.
Takže to uděláme takhle.
Vezmeš si týden placeného volna.
Morgane, to vážně není nutné.
Už měsíce sloužíš 80hodinové týdny.
Mám obavy, že jsi nevyspalá.
Nemůžeme pacientům pomáhat, nemáme-li své duševní zdraví pod kontrolou.
Je v nejlepším zájmu oddělení,
aby sis za týden pročistila hlavu.
Udělej, co potřebuješ, a vrať se soustředěná.
Trevor: Zasekl jsem se v práci. Snad se ti dnes vedlo líp.
Kurva!
- Haló? - Tady First Line Security.
Můžete mi sdělit své jméno a heslo?
Rose Cotterová.
„Acapulco.“
Zaznamenali jsme dveřní alarm.
Jo, zadní dveře do domu jsou otevřené.
Jste v domě sama, paní?
Ano.
Jste si tím jistá?
Cože?
Jsi si jistá, žes vevnitř něco nenechala, Rose?
Ohlédni se za sebe.
Kurva.
Haló?
Tady First Line Security.
Můžete mi sdělit své jméno a heslo?
Prohledali jsme to odshora dolů. Všechno je čisté.
Co ty zadní dveře?
Nemohly být od posledně špatně zaklapnuté?
Nevím. Možná.
Já bych to neřešil. K falešným poplachům dochází pořád.
Kdyby něco, můžete nám zavolat.
Dobrá.
Dobrý večer, pane.
Dobrý.
Co se stalo?
Fousku?
Fousku.
Ten alarm jsi zapnula z nějakého důvodu?
Nepamatuju si, že bych to dělala. Asi jsem ho musela nastavit náhodou.
Náhodou?
Pardon
Hlavu mám celý den jako na nějakém zamženém, příšerném, zmateném místě.
A v práci došlo k podivnému incidentu a pak
a pak mě šéf přiměl, abych si vzala
Promiň.
- Všechno je v pořádku. - Určitě?
Ne, jsem v pořádku. Jen jsem to ventilovala.
Dobře.
Nešel bys najít Fouska?
Vůbec nikde jsem ho neviděla.
Jo.
Rose, tys rozbila další sklenici?
Fousku?
Pojď, čiči.
Prosím
Fousku.
Vypadá to jako lidi. Jako různí lidé.
Někdy se to tváří jako někdo, koho znám.
Někdy je to náhodný cizí člověk. Někdy
Někdy to vypadá jako můj děda, co mi umřel před očima, když mi bylo sedm.
Ale je to pořád totéž. Je
Usmívá se to na mě, ale ne přívětivě. Tím nejhorším úsměvem, co jsem kdy viděla.
Vždycky, když to spatřím, mám takový hrozný pocit,
jako že se stane něco vážně příšerného.
Proboha! Ne! Ne!
Ne! Je to tady! Prosím!
Jdi pryč! Prosím! Ne!
Naléhavý případ na dvojce! Potřebuji personál! Rychle!
Lauro?
Rose.
Lauro?
Rose!
Rose?
Rose! Rose!
Co blbneš? Rose, polož ten nůž!
Rose!
Dobrý den.
Rose?
To je překvapení.
Nešlo ani tak o tu krev.
Šlo o
její obličej.
Jak se tvářila.
Jak jste se cítila?
Vyděšeně, to je jasné.
Zranitelně.
Provinile.
Provinile?
Byla to moje pacientka.
Byla to narušená dívka, kterou jste znala deset minut.
Jo. Já prostě
Jako bych se na to upnula. Nedokážu to dostat z hlavy.
Nenapadlo vás, že tím důvodem, proč jste se na to upnula,
by mohla spíš být sebevražda vaší matky?
Kladete si to stále za vinu?
To
Tuhle část svého života teď nechci probírat. Takže
O čem byste se chtěla bavit?
Doufala jsem, že bych mohla dostat recept na Risperdal.
Od toho s tou
pacientkou jsem
viděla věci
a slyšela věci.
Jistě to bude příznak posttraumatu.
Sebediagnostice se vyhýbejme.
Co vidíte a slyšíte?
Ozvěny toho, co se stalo s mou pacientkou.
Takové letmé okamžiky stresem vyvolaných halucinací.
Ale když k nim dojde, zdají se mi tak
hmotné a znepokojivé.
Rose, jak se na vás dívám, nepřijdete mi zmatená ani narušená.
A rozhodně ne psychotická.
Mám dojem, že zážitek s vaší pacientkou
vyvolal staré obavy doprovázené stresem a nedostatkem spánku.
Máte rány, které se nikdy plně nezahojily.
Možná se ani nezahojí. To u traumat bývá.
Ale můžete se je naučit zvládat.
Přijímáte i dál pacienty, když se potýkáte s tímhle?
- Ne. Beru si krátké volno. - Dobře.
Jestli chcete poradit, využijte ten čas k něčemu jinému.
K něčemu, co vaši mysl odpoutá od spouštěčů, co vám působí stres.
Také by asi pomohlo,
kdybychom se vrátily k pravidelným sezením.
Jistě.
A co ten Risperdal? Jen No, víte.
Promluvme si zase za týden, než zvážíme medikaci.
Do té doby mi když tak můžete zavolat.
Jasně.
Ne, chtěla jsem bílý střik.
- Ty bláho! Tys přišla. - Ahoj. Překvápko.
Pojď dál
Já myslela, že musíš do práce.
- Vzala jsem si na odpoledne - Já to vezmu.
Gregu, co to děláš? Říkala jsem, ať je ještě nenosíš.
Ty jo.
Dámy, musím manžela držet na uzdě.
Dovedete mou sestru k občerstvení pro dospělé?
Jasně. Je to ulitý v kuchyni. Pojď.
Moment. Ty jsi ta terapeutka, viď?
To jsem.
Paráda. Můžu poprosit o radu?
Hodně štěstí, zdraví,
hodně štěstí, zdraví,
hodně štěstí
Hustý.
Gracias, Harpere. Gracias, Harperova mámo.
Ten je od tety Rose.
Rozbal ho!
Trhej!
Copaks dostal, miláčku?
Ne
- Proboha. - Ne, ne. Fousek.
- Jseš normální? - To není možné.
FOUSEK
Ne, ne Já to neudělala, na mou duši ne.
Já ne. Já to nebyla, přísahám.
Musíte Musíte mi věřit, prosím.
Prosím, věřte mi někdo.
Co jsi do prdele zač? Nech mě kurva na pokoji!
Vidíte ji. Musíte ji vidět.
Prosím tě, Holly, řekni, že někoho vidíš. Prosím.
- Ahoj, Rose. - Do prdele.
Říkali, že jsi na urgentu. Jdu se na tebe podívat. Jak je ti?
Dobře.
Byla to jen nehoda. Děkuju.
Jo. Žes prý měla úzkostnou ataku.
Rose, na rovinu, děláš mi starost.
Říkám to jako kamarád,
ale asi by sis měla s někým promluvit.
Chodíš teď k nějakému odborníkovi?
Rose, posloucháš mě?
STUPNĚ HODNOCENÍ BOLESTI Žádná bolest
Počkej.
Potřebuju ti něco říct
a potřebuju, abys věděl, že nejsem blázen, ano?
- Dobře. - Dobře.
Něco se mi děje.
A uvěřit tomu bude pro tebe těžký.
- Možná bysme měli jít dovnitř. - Ne, počkej. Poslouchej mě! Pardon
Fakt se omlouvám.
Tak jo
Něco mě ohrožuje.
Nějaký zlý duch nebo energie.
Nevím, co to je, ale
ale myslím, že to mi zabilo pacientku.
Protože totéž popisovala, než umřela.
A teď se to nějak napojilo na mě.
A
já se prostě bojím, že se stane něco zlýho.
Fakt potřebuju, abys něco řekl.
Co chceš, abych říkal?
Chci, abys mi věřil.
Rose, vykládáš mi tu o strašidlu.
Ne, ne To není
To není strašidlo.
Je to něco jinýho.
Aha.
Promiň.
Nemůžu.
Tohle teď nejde.
Ne. Trevore.
Počkej. Ne Neodcházej.
Potřebuju, abys Ty neposloucháš, co říkám.
Tak jo, Rose. Co ti jako na to mám teď odpovědět?
Posloucháš se? Mluvíš jak blázen.
Já nejsem blázen!
Pardon
Ale ono je to genetický, že?
Co?
Duševní choroba.
Dá se zdědit po rodičích. Vyhledal jsem si to.
Proč sis to vyhledával?
Protože
jsem chtěl vědět, k čemu se potenciálně na celej život uvážu.
Je to snad nefér?
Jdu dovnitř.
- Ne Prosím, Trevore, jsem v nebezpečí! - Rose.
- Zabila jsi Fouska? - Ne!
Ne! To jsem ne To jsem nebyla já.
Tak mi pověz, co se mu stalo?
To byla ta věc.
Trevore, prosím tě.
Prosím
SVĚDECKÁ VÝPOVĚĎ LAURA WEAVEROVÁ
Gabriel Muñoz na Univerzitě sv. Agáty
Gabriel Muñoz Univerzita sv Agáty
Profesor spáchal sebevraždu
Profesor Univerzity sv. Agáty ukončil život před studentkou
Rose.
Pojď sem.
Rose.
Beruško
Prosím. Pomoz mi.
- Maminka udělala chybu. - Ne, ne
Ne
Rose!
- Koukej, kam jdeš! Jsi cvok? - Pardon. Omlouvám se.
Paní Muñozová?
Nejdřív jsem si u něj všimla drobných změn.
Pak se to seběhlo tak rychle.
Byl napružený.
Paranoidní.
Probouzel se uprostřed noci s křikem.
Předtím jsem ho křičet neslyšela.
Pak přestal spát úplně.
Přistihla jsem ho, jak si povídal sám se sebou.
Vídal věci.
Dělal divné věci, které si ani nepamatoval.
Pak jednoho rána zmizel.
Večer mi policie zavolala, že je mrtvý.
Abych prý identifikovala tělo.
Jeho tvář.
Pětadvacet let manželství a takhle si ho teď budu pamatovat.
To je mi líto.
Nepopsal Gabriel někdy, co vidí?
Ukážu vám to.
Měla bych je všechny sundat,
ale nevydržím tu být.
Tohle prý Gabriel viděl.
Pořád říkal, že se to pokouší dostat do něj.
To je Gabrielův bratr.
Umřel při nehodě.
Před dvaceti lety.
Gabriel se s tím nikdy nevyrovnal.
Jak dlouho to trvalo?
Co se vrátil z té konference, kam každoročně jezdil.
To proto, že viděl, jak se ta ženská zabila.
Ale o tom nikde nepíšou.
Viděl někoho spáchat sebevraždu?
Ano.
- Já myslela, že to víte. - Jak se jmenovala?
Nepamatuju si. Musela bych to najít.
Ne Neříkal někdy
proč se to všechno děje?
Nenašel nějaké vysvětlení toho všeho?
Co jste to za novinářku?
Paní Muñozová, váš manžel nebyl šílený.
Ty věci, co viděl, jsou skutečné. Já je viděla.
- Co jste zač, magor? - Cože?
Nějaká morbidní fanatička? Jak se opovažujete?
Ne, prosím. Prosím.
Co se stalo vašemu manželovi, se děje i mně.
Vypadněte. Hned odejděte z mého domu.
Jen mi prosím řekněte to jméno. To jméno!
Táhněte mi z domu!
Do prdele.
Jo?
Ahoj.
Pojď dál.
Konečně jsi vyhodil ten žlutý gauč.
O co jde?
Nepřišlas asi jen na kus řeči,
vzhledem k tomu, jaks mě tuhle přezírala.
Mám na tebe prosbu.
Potřebuju, aby ses na to nevyptával.
Paráda. Jo, vyslechneme si to.
Před devíti dny
se muž jménem Gabriel Muñoz zasebevraždil.
Potřebuju vědět, jestli se vyskytuje i v jiných policejních hlášeních.
Můžeš to zjistit? Tady. Pro mě.
Ale jdi. Jako fakt?
Dneska mám volnej den. Jdi na stanici.
Joeli, prosím?
Fajn.
Krucinál.
Jak že se jmenoval?
Gabriel Muñoz.
Vidím tu hlášení o jeho smrti.
Jo. Je tu jiný hlášení, týden předtím, z okrsku na severu.
Čeho se týkalo?
Dával svědeckou výpověď.
Byl v hotelu, kde nějaká žena spáchala sebevraždu.
A jak se jmenovala? Ta žena?
Angela Powellová.
Byla to realitní makléřka.
Co je tohle?
- Kurva. - Co? Co je to?
Fotka z místa činu.
- Ukaž mi ji. - Ne.
- Ukaž mi ji. - Ne, ne.
To nechtěj. Je to důkazní prostředek.
Nebo se podívej.
Do prdele.
Já říkal, že to je hnus.
Dobře.
Teď zadej ještě jedno hledání, ale na ni. Na tu Angelu.
Můžeš mi laskavě říct, o co jde?
Joeli, řekls, že se mě nebudeš na nic vyptávat.
Ne. Tys řekla, že se nemám vyptávat
Joeli, potřebuju pomoct.
Ano?
Prosím?
Je tu hlášení podané čtyři dny před její smrtí.
Je to divná shoda okolností. Také ji vyslýchali kvůli sebevraždě.
Co je tohle? Video?
Záznam z bezpečnostní kamery.
- Pusť to - Nahrává se to.
Do prdele, co to je?
Víš, ten den tak hezky probíhal.
- Můžeš to přetočit zpátky? - Fakt?
Přetoč to, Joeli.
Dobrý, stop.
On se usmívá?
Rose, co je to za lidi?
Už musím jít.
Kam jdeš?
Rose, kam jdeš? Co se tu děje?
- Jsem z toho zmatenej. - Uděláš pro mě ještě něco?
Máš tiskárnu?
Trevore. Trevore, jsi tu?
Ahoj.
Dobrý den, Rose.
Co to má znamenat? Co ta tu dělá?
Zajímalo mě, jak se vám daří.
Mluvila jsem se svým snoubencem.
Já ji zavolal.
Proč?
Protože ses chovala naprosto vyšinutě.
- Já ne - A já já nevěděl, co jinýho dělat.
Děláš si ze mě prdel?
Šla jsem za tebou. Za tím, komu mám ze všech nejvíc důvěřovat,
a svěřila se ti, že jsem k smrti vyděšená.
Že tě potřebuju.
A tys neposlouchal, co ti říkám.
Ne. Proč jsem ji asi volal?
- Jen se ti snažím pomoct. - Ne!
Jen se snažíš, aby ses tím nemusel zabývat.
Jsi v pohodě, dokud je všechno snadný a příjemný,
ale chraň Bůh, aby bylo něco opravdový nebo byť jen trochu obtížný.
A A ty jen
Myslíš na to, jak ti to podělá celej tvůj dokonalej životní plán.
- To myslíš vážně? - Jo.
Jestli to takhle cítíš, tak proč jsme vůbec spolu?
- Možná to prostě nevím. - Zkusme se zklidnit
Zkuste se tu do prdele chovat jako doma!
Rose, jako fakt, ty teď odcházíš?
- Gregu. - Rose, co tu děláš?
- Je tu Holly? Chci s ní mluvit. - To se asi nehodí.
Chci kurva mluvit se ségrou. Holly!
Takhle se mnou mluvíš?
Holly, můžu jen na chvilku?
Můžu s tebou prosím mluvit?
Není to dobrej nápad. Fakt ne.
- To je dobrý - Holly.
- Zalez dovnitř. - Já ne Tak jo. Fajn.
Ježíši.
Tak jo
Jak se máš?
Teď se mi otevřely oči.
Jsem prokletá.
Nebo nějak uvízlá v kletbě.
Mám to od své pacientky.
Byla prokletá, a když umřela, přenesla to na mě.
A mě teď ohrožuje ta ta entita.
- Entita? - Ne Ta zabila Fouska.
Byla na té včerejší oslavě, ale neviděli jste ji.
Nikdo ji nevidí, jenom já.
Ježíšikriste.
Ne. Holly, já vím, že je tomu těžký uvěřit,
a uvěřit tomu bylo zpočátku těžký i pro mě.
Ale hele podívej se na tohle.
Proboha, Rose. K čemu tohle máš?
Protože se to stalo jiným lidem.
- A ti jsou mrtví. - Rose.
A Holly, já budu další!
Rose, kletby neexistují.
Víš? Máš nějaký
zhroucení.
Cože? Ne, ne. Holly.
Ty mě neposloucháš.
- Ty mě neposloucháš. - Rose.
Přesně totéž se stalo mámě.
Mluvíš stejně jako ona.
Jak to ty můžeš vědět?
- Co prosím? - Nebylas tam, když se máma zhoršila.
- Kdes kurva byla, když umřela? - Netušíš, o čem mluvíš.
Jako starší jsem z mámina šílenství zažila to nejhorší.
Musela jsem vypadnout z domu. Jedině tak jsem mohla přežít.
A je je mi líto
že jsem tě nechala samotnou a žes ji musela najít.
Vím, že z toho ti hráblo a
Vím, že to není fér. Ráda bych s tím něco udělala.
Ale já se tolik snažila posunout se dál,
nechat všechny ty sračky za sebou.
Ale ty jako by sis nechtěla připustit,
že se máma zbláznila a zabila se.
A nechala sis tím vymezit život a trestáš mě, že já nechci.
Pardon, že se snažím pomáhat lidem,
místo aby ze mě byla domácí puťka,
co žije ve svý sebestředný, samolibý bublině!
- Aha. - Nevím, proč jsem to řekla.
Víš co, já toho nechám. Nechám tady toho s tebou.
Jacksona jsi úplně traumatizovala, víš?
V tomhle stavu sem nemůžeš chodit.
Kurva.
Holly?
Kurva! Kurva!
Kurva!
Do prdele!
Joeli?
Pročs mi neřekla, že to souvisí s tou tvou pacientkou?
- Co - Jaks odešla, začal jsem pátrat.
Ty případy? Stejný schéma. Táhne se to ještě dál.
Zatím jsem našel 20 případů s 19 sebevraždama
a všechny jsou přímo propojený.
A co si ty lidi dělají, Rose. Ty kráso!
Moment, říkals 20 případů, ale jen 19 sebevražd.
Jeden to schéma narušil. Nějaký účetní, Robert Talley.
Jeho společník před ním spáchal sebevraždu
a čtyři dny nato Talley šel a zavraždil ženskou, co neznal,
úplně znenadání.
Ale hele, týden nato
klíčový svědek tý vraždy taky spáchal sebevraždu.
Schéma zas pokračuje.
- Takže je naživu? - Jo.
Sedí ve vazbě v Altoně.
Joeli, musím s ním mluvit.
- Joeli, musíš něco říct. - Jo řeknu.
Jen Jen
Dej mi chvilku. Teda
Já myslel, že řekneš, že jde o nějakou
sebevražednou sektu nebo vyděračský pikle.
- Ale tohle? To je Tohle? - Joeli.
Dobře.
Nechme teď stranou možnost,
že by nějaká zlá, výjimečná síla mohla vůbec existovat.
Ty tvrdíš, že ta věc přeskakuje
z člověka na člověka a způsobí, že se zabijou?
Jo, ale možná to není sebevražda.
Jak to myslíš?
Ta moje pacientka byla vyděšená, ale neměla sebevražedný sklony.
A pak se nakonec celá změnila.
Jako by ten člověk, se kterým jsem mluvila, zmizel.
A vytlačilo ho něco jinýho.
Takže je to něco jako ten chlap.
- Na videu z bezpečnostní kamery? - Jo Přesně tak.
Propána. Co to kurva je?
U těch případů, cos našel
jaký bylo rozpětí mezi smrtí těch obětí?
Nikdo nepřežil dýl než týden.
Některý ani pět dní.
Dneska mám čtvrtý den.
Hele.
To, co se stalo těm lidem, se tobě nestane.
Slibuju.
Převážející strážný na bránu číslo tři.
- Děkuju. - Zabzuč jim. Jsou čistý.
V HALE NEMLUVTE
Máš to u mě, Dougu.
Máš kliku, že vyrazil všechny právníky, co mu přidělili.
Víš, co udělal, viď?
Doktorka Cotterová dělá psychologický profil u podobnýho případu.
Tomu Talleymu straší ve věži.
Takže hodně štěstí.
Máte na něj jen deset minut, jo?
Víc bez soudního příkazu nemůžu.
Cením si toho.
ZÁKAZ DOTEKŮ BĚHEM NÁVŠTĚV
Pane Talley, jsem doktorka Rose Cotterová
a myslela jsem, že byste mi mohl zodpovědět dotazy ohledně
S tím už jsem skončil. Přiznal jsem se.
Mně je jedno, z čeho jste obviněný.
Potřebuju vědět, co jste zažil ve dnech, které tomu předcházely.
Mám pacientku,
mladou ženu.
Před čtyřmi dny se přímo před ní jeden člověk zabil.
A ona od té doby něco vidí.
Něco, co se vydává za jiné lidi.
Ten muž, kterého viděla zabít se,
tvrdil, že viděl přesně totéž.
Co po mně do prdele chcete?
- Co je to? - Nevím.
Nevím.
Čím to, že všichni ostatní, kdo to viděli, jsou mrtví a vy žijete?
Proč? Prosím.
Pane Talley, můžete jí pomoct. Ano?
Prosím.
Ať ten fízl odejde.
Ani nápad.
Ať odejde, a povím vám, co vím.
Joeli, prosím.
Budu za dveřma, jo?
Snažil jsem se o tom vyhledat všechno, co šlo.
V minulosti byly i jiné řetězce.
Jeden byl před pár lety v Brazílii.
Jeden muž se z toho řetězce dostal tak,
že zabil souseda a přenesl to na sousedovu ženu.
Vaše pacientka umře,
pokud někoho nezabije.
Jedině tak se toho dá zbavit.
Jedině tak.
Musí tam být svědek, na kterého to přejde,
protože se to šíří pomocí traumatu.
To tomu dává sílu. Trauma.
Vaše pacientka to musí udělat výrazně.
Ať si vezme nějakou zbraň.
Ať nadělá co největší bordel
Nemůžu někoho zabít!
Vy?
Vy to máte?
Ne Proč jste sem lezla? Nepředáte mi to zpátky.
- Vypadněte! - Promiňte.
Odveďte ji ode mě pryč!
Hej.
Hej! Počkej.
- Co se tam stalo? - Nic.
Co říkal?
Nic.
Nic?
Je pomatenej, Joeli.
Dr. Madeline Northcottová Terapeutka
Trevor: Haló? Kde jsi?
Musíme si promluvit jsi doma?
Do prdele.
- Co tu děláte? - Pardon, že jsem vás včera zaskočila.
- To nebylo správné. Mrzí mě to. - Jo.
- Asi byste měla odejít. - Rose,
obě víme, že mám za povinnost uvědomit úřady,
kdybyste sobě nebo okolí byla nebezpečná.
Pomozte mi přesvědčit mě, že nejste nebezpečná.
Podle Trevora se mluvilo o strašidlech.
Nepoužila jsem slovo „strašidla“.
Tak zlé bytosti. Paranormální.
Přiznala jsem mu, že vidím věci,
a totéž jsem řekla i vám.
Už se to neděje. Bylo to stresem a nedostatkem spánku.
Svěřila jsem se mu a očividně to byla chyba.
Ale tím to hasne.
Ano? Stačí to?
Jak se dnes cítíte?
Musím se zamyslet
Můj snoubenec mě má určitě za blázna.
Sestra se ode mě úplně odstřihla.
A teď
ke mně má někdejší terapeutka chodí domů bez ohlášení,
aby se ujistila, že nejsem nebezpečná.
Kromě toho se mám fakt dobře.
Nevezmete to?
Co je?
Rose, tady Madeline.
Celé dopoledne vám volám na mobil.
Dělá mi starost, jak jsme se včera rozešly.
- Rose. Jste tam? - Ne.
Haló?
- Ne. - Rose?
Ne. Ne.
Už se to blíží, Rose.
Co jsi kurva zač?
Prosím.
Ne, ne.
Ne
Ne.
Doktorko Cotterová.
Nemáte mít volno?
Jen si vezmu něco z kanceláře.
Carle. Dobrý den.
- Ne. Ne. - To nic.
Ne
- To nic. - Proboha.
Ne
- Uklidněte se. - Ne!
Drž už hubu.
Prostě se uklidni, ano?
Rose.
Co tu děláš?
Nevím.
Rose, nemůžeš být u pacientů.
Kurva! Rose!
Kurva!
Rose, co děláš tady?
Nic.
Ne Nevím.
Nevím proč. Ne
Co kdybychom si šli dovnitř promluvit?
Ne! To ne
To není bezpečný.
Rose, myslím, že teď bys neměla být sama.
Potřebuju být sama.
Potřebuju být Potřebuju být sama.
Pardon Už musím jet.
Rose, myslím, že bys nikam jezdit neměla.
Uklidni se, já někam zatelefonuju, ano?
Rose. Rose, nikam nejezdi.
Počkej. Rose, prosím.
Prosím, nejezdi nikam. Jen poč
Rose. Rose, počkej! Rose!
Joeli.
Vyhlásili po tobě pátrání, prý jsi nebezpečná.
Co se sakra stalo?
- Vím, co mám dělat. - Co?
Aby ta věc přežila, potřebuje, aby si to oběti předávaly,
ale když poblíž nikdo není, nemá na koho přejít.
Pokud budu sama, odeberu jí to, co potřebuje.
To nedává smysl. To se chceš lidem věčně vyhýbat?
Nebudu pořád utíkat.
Musím tomu čelit.
Dobře, přijedu za tebou. Jen mi řekni, kam
ROSE 10 LET
Rose.
Beruško
Pomoz mi, prosím.
Maminka udělala chybu.
Zvedni telefon.
Zavolej pomoc.
Rose!
Rose.
Neboj, beruško.
Pojď sem.
Moc mě to mrzí.
Nebyla jsem dobrá máma.
Chci být. Vážně se snažím,
ale někdy je toho všeho prostě moc.
Mám v sobě něco příšerného.
- Nenávidím se. - Přestaň
Ty se za mě stydíš?
- Ne. - Tak pročs mě nechala umřít?
- Pročs mě nezachránila? - Nemůžu za to.
- Mohlas zavolat pomoc. - Přestaň. Nech toho.
- Ale nezavolalas. - Přestaň.
- Přála sis, abych umřela. - Protože jsem se tě bála!
Bylo mi deset
a ty jsi byla stvůra.
A vím, že to není fér. Ty
Potřebovalas pomoc.
Ale já nemohla.
A tu vinu si s sebou nesu
po celý život.
A musím se jí zbavit.
Musím se jí zbavit.
Tohle není skutečné.
Ale Rose,
tvoje mysl to skutečným dělá.
Co jsi zač?
Proč mi to děláš?
Protože tvoje mysl
je tak lákavá.
Své mysli nemůžeš uniknout, Rose.
Je to
Je to moje mysl.
Ani ty jí nemůžeš uniknout.
Rose!
Do prdele.
Jsi v pořádku?
- Můžu na chvilku dál? - Jo
Kdes byla?
Mrzí mě to.
Mrzí mě, že jsem tě zatáhla do svých pošahaných zmatků.
Po většinu života
jsem se bála připouštět si lidi moc k tělu,
protože jsem měla strach z toho
co by mohli uvidět, kdyby se skutečně dívali.
A tak jsem si vystavěla zdi a držela si od lidí odstup.
A pak
jsem poznala tebe
a cítila, jak se ty zdi bortí.
A mě to vyděsilo až k posrání.
A tak
jsem byla sobecká a to vůči tobě nebylo fér.
A to mě moc mrzí.
A jsem jsem zase sobecká tím, že tě vůbec žádám,
ale myslíš, že
že bych tu mohla zůstat a jen
jen přespat?
Mohl bys
zůstat se mnou, až budu spát?
Prosím.
Jo, ovšemže s tebou zůstanu.
Zůstanu s tebou napořád.
Ne.
Ne
Ne, ne.
Ne.
Rose.
Ne!
Rose!
Rose, otevři!
Otevři ty dveře!
Rose!
Rose.
Ne!
- Ne! - Kurva!
Vydrž. Už jdu!
Ne!
Rose!
Ne!
Rose.
Rose?
Překlad titulků: Petr Zenkl