Daktere Kotere.
Viņš mirs. Viņa mirs. Mamma mirs.
Es miršu. Visi mirst.
Es ne… Es…
Man neizdevās piedabūt viņu runāt…
atbildēt, neko.
Visu laiku šis.
Jā. Sapratu.
Paldies, Den.
Viņa mirs. Mamma mirs. Es miršu. Visi mirst.
Nevienam nav nozīmes. Viņai nav nozīmes. Viņam nav nozīmes. Mammai nav nozīmes.
Man nav nozīmes. Nekam nav nozīmes. Man nav nozīmes.
Man nav nozīmes. Viņš mirs. Viņa mirs.
Viņš mirs. Es miršu. Visi mirst.
Nevienam nav nozīmes. Viņam nav nozīmes.
Visi mirst. Es miršu. Nevienam nav nozīmes.
Viņai nav nozīmes. Viņam nav nozīmes.
Mammai nav nozīmes. Nevienam nav nozīmes. Man nav nozīmes.
Es… Es… Es… Es…
Viņa… Viņa… Visi… Es…
Man nav nozīmes. Es…
Sveiks, Karl.
Kas jauns šodien?
Es mirstu.
Nē.
Nedomāju vis.
Domāju, ka jums ir kārtējā mānijas epizode.
Nē…
Nestāstiet.
Jūs nezināt.
Es to jūtu tuvumā, tas spiež mani.
Man ir bail.
Karl, es zinu, ka tas, ko jūtat, šķiet īsts,
bet tas nevar jums kaitēt.
Ticiet man.
Viņš mirs. Viņa mirs. Mamma mirs. Es miršu.
Visi mirst. Nevienam nav nozīmes. Viņai nav nozīmes.
Vanda.
Es likšu novērot Karlu Renkenu pāris dienas. Viņš nav bīstams.
Gādājiet, lai viņu aprauga ik pēc pāris stundām.
-Labi. -Paldies.
Jūs meklēja dakteris Desajs.
Paldies.
Nē! Lūdzu!
Es jūs lūdzu! Jūs nesaprotat! Es nedrīkstu turp doties! Nē!
Nē! Lūdzu!
Ienāciet.
Tu vakar nosūtīji pacienti vārdā…
Sāra Marke uz stacionāru?
Jā. Viņai ir bijušas narkotiku lietošanas un mānijas epizodes,
pabijusi mūsu nodaļā pāris reizes.
Roza, viņai nav apdrošināšanas.
Taču viņai nepieciešama ārstēšana.
Valde jau ķeras man pie rīkles, jo jāapmaksā
vēl viena gultas vieta stacionārā.
Lai valde kaut vienreiz atceras, kāds ir mūsu darba mērķis.
Es neapšaubu tavu lēmumu.
Taču vispirms pabrīdini mani, lai varu būt soli priekšā notikumiem.
-Labi? -Jā.
Labi. Piedod.
Vai tu biji šeit pēc pagājušās nakts maiņas?
Daktere Kotere.
Laura Vīvere, 26 gadi. Aspirante.
Pie viņas izsauca policiju par miera traucēšanu.
-Viņu atveda ātrā palīdzība. -Vai bijušas psihiska rakstura epizodes?
Mums ziņu nav, bet policija atsūtīju ziņojumu
par citu gadījumu saistībā ar viņu pagājušā nedēļā.
Kas tas bija?
Viņas augstskolas pasniedzējs sita sevi līdz nāvei ar āmuru.
Viņa bija vienīgā lieciniece.
Ar āmuru?
Sveiki.
Laura?
Es esmu daktere Kotere. Psihoterapeite.
Vai vēlaties apsēsties?
Labi.
Zinu, ka uztraucaties.
Viss ir labi.
Es vēlos tikai aprunāties.
Ticiet man, šeit ir droši.
Ne man.
Kāpēc jūs tā sakāt?
Nāciet. Apsēdīsimies.
Lūdzu.
Labi. Es uzdošu jums pāris jautājumus, kas var šķist muļķīgi.
Kas šodien par dienu?
Ceturtdiena.
Un mēnesis?
Oktobris. Es neesmu traka.
-Neviens to neapgalvo. -Taču jums jāsaprot.
Es mācos doktorantūrā. Es neesmu jukusi. Skaidrs?
Ievelciet elpu un pastāstiet, kas notiek.
Es kaut ko redzu.
Citi to neredz, tikai es.
Tas izklausās neprātīgi. Zinu.
Taču tas… Es nevaru to izskaidrot.
Ko jūs redzat?
Tas līdzinās cilvēkiem, bet tas nav cilvēks.
Es nesaprotu.
Tas līdzinās cilvēkiem. Dažādiem cilvēkiem.
Reizēm izliekas par kādu, ko pazīstu.
Reizēm tas ir pilnīgs svešinieks. Reizēm…
Reizēm līdzinās manam vectēvam, kurš nomira, kad man bija septiņi gadi.
Taču tas ir viens un tas pats. Tas…
Tas… It kā…
Tas valkā cilvēku sejas kā maskas.
Labi. Vai šobrīd redzat to šeit?
Kas notiek, kad redzat to?
Tas smaida man.
Taču tas nav draudzīgs smaids.
Tas ir baisākais smaids, kādu esmu redzējusi savā mūžā.
Kad es to redzu, rodas baisa sajūta,
it kā notiks kas briesmīgs.
Nekas nav mani tā biedējis kā tas.
Laura, jums vai jūsu tuviniekiem
ir bijušas halucinācijas?
Tās nav halucinācijas. Tā ir realitāte.
Jūs nesaprotat. Tas kaut ko dara.
Ap mani notiek visādi mēsli.
Tas valda pār manu dzīvi, prātu un…
Tas runā ar mani.
Tas teica, ka šodien… Šodien…
Ka šodien es… Ka es…
Nekas. Viss ir labi.
Viss ir labi.
Es zinu: tas, ko piedzīvojat, šķiet neticami īsts.
Reizēm pēc emocionālas pārslodzes
vai spēcīgas morālas traumas, mūsu prāts grib…
Jūs neklausāties manī.
Ak Dievs!
Es drīz miršu, un neviens manī neklausās.
Tā. Laura, viss ir labi.
Ak Dievs!
Viss ir labi, Laura.
Vai varat paskatīties uz mani?
Viss ir labi.
Paskatieties uz mani.
Ak Dievs! Nē!
Nē! Tas ir šeit!
-Pazūdi! -Laura. Viss ir labi.
-Šeit esam tikai mēs. -Lūdzu! Nē!
-Neviena cita šeit nav. -Nē!
Nē!
Ak Dievs!
Ārkārtas situācija 2. kabinetā. Steidzami nepieciešams personāls.
Pasteidzieties.
Laura?
SMAIDS
Vai Vīveres jaunkundze ir agrāk ārstējusies šeit?
Nē.
Vai, jūsuprāt, viņa bija tipiska šejienes paciente?
Šī ir neatliekamās psihiatrijas nodaļa.
Šeit nekas nav tipisks.
Labi. Viņai bija aizbraucis jumts, vai ne?
Atvainojos. Aizbraucis jumts?
Mēs tikai vēlamies uzzināt jūsu viedokli par viņas garīgo stāvokli.
Viņa varēja ciest no… akūtas pēctraumas psihozes.
Viņai bija paranoīda mānija.
Kāda mānija?
Viņa bija pārliecināta, ka viņu… vajā kaut kāds ļaunums.
Nelāgi.
Mums vajadzēs sazināties ar Vīveres jaunkundzes ģimeni
un izskaidrot, kas notika.
Mūs interesē jebkas, kas var palīdzēt to izprast.
Varbūt varat pastāstīt jebko, kas var palīdzēt.
Pirms nāves…
viņa… smaidīja.
Jā, izklausās, ka viņa bija jukusi.
Roza.
Oho.
Atvaino. Vai nobiedēju?
Nedzirdēju, kā tu ienāci. Velns.
-Sveiks. -Sveika.
Sveiks.
Kas noticis?
Nekas. Piedod.
Kaut kas ir noticis.
Šodien nomira paciente.
Mana paciente.
Nāc šurp.
Man ļoti žēl.
Viss notika manā acu priekšā.
Tas bija briesmīgi.
Man ļoti žēl. Kā varu palīdzēt?
Šis ir labs sākums.
Varbūt neiesim šovakar vakariņās.
Nedrīkst.
Holija nolīga aukli,
un problēmu būs daudz vairāk, ja neaiziesim.
Nevar būt. Holija un problēmas?
Hei.
Piedod, gribi parunāt par nogurumu?
Džeksons sāka iet pirmajā klasē, katru rītu ceļos sešos,
taisu brokastis un dodu līdzi pusdienas.
Dievs zina, kādus neorganiskus mēslus dod ēdnīcā.
Pēc tam vedu viņu uz skolu,
man vispār nav laika sev.
Es sen neesmu bijusi uz pilatēm.
-Mans ķermenis ir briesmīgs. -Tā nav.
Tad atkal braucu uz skolu, savācu viņu,
pēc tam vedu uz futbolu,
peldēšanu, karate vai teātra pulciņu…
Un viņš sāka mācīties spāņu valodu.
Mana nedēļa ir neiedomājama.
Tu atnāksi sestdien, vai ne?
Ko?
Piedod, kas ir sestdien?
-Vai tas ir joks? -Ko?
Roza, Džeksona septiņu gadu jubileja. Teicu tev piecas reizes.
Es nevaru. Man jāstrādā.
-Ko nozīmē - jāstrādā? Tā ir sestdiena. -Es strādāju sestdienās.
Tieši tāpēc tev no tās pretīgās slimnīcas jāpāriet
-uz privātu praksi… -Pretīgās?
-Tā nav pretīga. -…lai strādātu normālas stundas.
Roza, pasaulē ir ir pietiekoši daudz trako,
kuri tev maksās.
Liels paldies par padomu, Greg. Ļoti jauki.
Es tikai saku - kāpēc kļūt par ārstu, ja nevari kļūt bagāts?
Tu joko, vai ne?
Rozai patīk ārsta darbs. Viņa strādātu arī bez maksas.
Starp citu, ja runājam par izniekotu potenciālu.
-Vienmēr varam pārdot sasodīto māju. -Varbūt nerunāsim šobrīd par to?
Es nesaprotu. Tā stāv neizmantota.
Mēs uzaugām tajā mājā.
Roza, tā ir pilnīgs grausts. Kāpēc nepārdot zemi?
Vai varat aizvērties?
Oho.
Paldies.
Liels paldies.
Es ļoti gaidīju.
SISTĒMA IESLĒGTA
Viss labi?
Jā.
Labrīt, dok.
Labrīt.
Sveika. Vakardiena, tā paciente, Laura Vīvere…
Policija atsūtīja ziņojumu par citu incidentu
saistībā ar viņu.
-Vai atsūtīsi to man? -Labi, dok.
Un bija ieplānots seanss ar Džeinu Pārku.
Ak, jā. Viņa naktī izrāva sev gabalu no matiem
un norija.
Viņu aizveda uz slimnīcu, lai izskalotu kuņģi.
Velns.
Roza.
-Ko… Ko tu… -Man bija izsaukums netālu,
un es nolēmu, ka…
Vakar nesanāca aprunāties, tikai par to… kas notika.
Es tikai gribēju pateikt, ka, saņemot izsaukumu,
es nezināju, ka satikšu tevi.
Piedod, ja sanāca neveikli.
Tas ir tavs darbs. Es saprotu.
Kā tev klājas?
Džoel, kāpēc tu esi šeit?
Es jau teicu, ka man bija izsaukums netālu, un…
Es nolēmu, ka…
atnākšu apraudzīt tevi.
Pēc vakardienas notikumiem tev noteikti neklājas viegli.
Jā. Paldies, bet nevajag mani apraudzīt.
Skaidrs.
Nē, tas ir… Piedod.
Man ir jāstrādā.
-Jā. -Uz redzi.
Tu zini, ka viņa ir saderinājusies?
Jā.
Es esmu brīva.
LIECĪBA: LAURA VĪVERE
Vīvere ziņo, ka Munjoss tuvojies viņai, vicinot āmuru,
tad sāka sist pats sevi
Munjoss viņai uzsmaidīja
Holija
-Hallo. -Sveika.
Es tikai vēlējos atvainoties par vakardienu.
Man nevajadzēja tā uzklupt tev.
Nē, es…
Man ir jāatvainojas.
Mani šis tas nomāc.
Nebiju diez ko laba kompānija.
Labi. Ja nevari ierasties uz sava māsasdēla jubileju,
vismaz nopērc viņam dāvanu.
Ja trūkst ideju - viņam patīk elektriskie vilcienu modeļi.
Aha.
Tu izklausies savādi. Viss labi?
Jā, nē, viss labi.
Sveiki, Karl.
Kā šodien jūtaties?
Karl.
Karl?
Viņa mirs. Es miršu.
-Visi mirst. -Karl, paskatieties uz mani.
Jūs mirsiet.
Jūs mirsiet. Jūs mirsiet.
-Jūs mirsiet. -Palīgā!
Palīgā! Pacients no 5150!
-Viņš jāsasien! -Ātrāk!
Nē! Nē!
Nē!
Nē! Nē!
Nē!
Viņš bija agresīvs.
Psihozes varā.
Karls Renkens pabijis šeit reizes desmit,
bet nekad nav uzvedies agresīvi.
-Tavuprāt, es to izdomāju? -Protams, nē.
Taču vakar tava paciente nonāvējās tavā klātbūtnē.
Varbūt pieņēmums, ka Renkens apdraud pats sevi,
bija tikai tava reakcija uz to?
Varbūt es nepareizi izpratu situāciju un pārsteidzos.
Skaidrs.
Nu, tad rīkosimies šādi.
Paņem brīvu nedēļu.
Morgan, tas ir lieki.
Tu strādā 80 stundas nedēļā jau mēnešiem ilgi.
Es raizējos, jo tu esi neizgulējusies.
Mēs varam palīdzēt pacientiem tikai tad, ja paši esam psihiski veseli.
Nodaļai nāks par labu,
ja nedēļu atpūtīsies un izvēdināsi galvu.
Dari, kas jādara, un atgriezies gatava darbam, labi?
Trevors Piedod, aizkavējos darbā.
Ceru, ka tava diena bija labāka
Velns!
-Hallo? -Apsardzes firma First Line Security.
Nosauciet savu vārdu un paroli.
Roza Kotere.
"Akapulko".
Kundze, nostrādāja durvju signalizācija.
Jā, mājas pagalma durvis ir vaļā.
Vai esat mājā viena, kundze?
Jā.
Vai esat droša?
Ko?
Vai esat droša, ka neielaidāt kādu, Roza?
Paskatieties aiz muguras.
Velns.
Hallo?
Apsardzes firma First Line Security.
Nosauciet savu vārdu un paroli.
Mēs pārmeklējām māju un ārpusi. Viss tīrs.
Un pagalma durvis?
Varbūt tās netika pienācīgi aizslēgtas, kad pēdējo reizi aizvērāt?
Nezinu. Varbūt.
Es jūsu vietā neuztrauktos. Viltus trauksmes gadās bieži.
Ja atgadīsies vēl kas, zvaniet.
Labi.
Labvakar, ser.
Labvakar.
Kas notika?
Ūsaini?
Ūsaini.
Kāpēc tu ieslēdzi signalizāciju?
Neatminos, ka būtu to darījusi.
Droši vien ieslēdzu nejauši vai kaut kā tā.
Nejauši?
Piedod.
Vienkārši mana galva visu dienu ir miglaina.
Un darbā bija dīvains incidents, un vēl…
priekšnieks grib, lai paņemu…
Piedod.
-Viss ir labi. -Vai esi droša?
Ar mani viss labi. Tikai nolaižu tvaiku.
Labi.
Vai pameklēsi Ūsaini?
Neesmu manījusi viņu.
Jā.
Roza, vai tu sasiti vēl vienu glāzi?
Ūsaini?
Nāc, kaķīt.
Lūdzu.
Ūsaini.
Tas līdzinās cilvēkiem. Dažādiem cilvēkiem.
Reizēm izliekas par kādu, ko pazīstu.
Reizēm tas ir pilnīgs svešinieks. Reizēm…
Reizēm tas līdzinās manam vectēvam, kurš nomira, kad man bija septiņi gadi.
Taču tas ir viens un tas pats. Tas…
Tas smaida man, bet tas nav draudzīgs smaids.
Tas ir baisākais smaids, kādu esmu redzējusi savā mūžā.
Kad es to redzu, rodas baisa sajūta,
ka notiks kas briesmīgs.
Ak Dievs! Nē! Nē!
Nē! Tas ir šeit! Lūdzu!
Ej prom! Lūdzu! Nē!
Ārkārtas situācija 2. kabinetā. Nepieciešams personāls. Pasteidzieties.
Laura?
Roza.
Laura?
Roza!
Roza?
Hei! Ak Dievs! Roza! Roza! Hei!
Kas, ellē? Roza, noliec nazi!
Roza!
Sveiki.
Roza?
Tas gan ir pārsteigums.
Problēma pat nebija ar asinīm.
Tā bija…
viņas seja.
Viņas izteiksme.
Kā jūs jutāties?
Pārbijusies, protams.
Ievainojama.
Vainīga.
Vainīga?
Viņa bija mana paciente.
Viņai bija garīgi traucējumi, un jūs pazināt viņu tikai desmit minūtes.
Jā. Es tikai…
Šķiet, esmu iestrēgusi tajā.
Nevaru dabūt to laukā no galvas.
Vai neesat domājusi, ka jūsu iestrēgšana
varētu būt saistīta ar jūsu mātes pašnāvību?
Vai joprojām vainojat sevi?
Tas…
Es necenšos aizskart šo savas dzīves daļu. Tāpēc…
Par ko jūs vēlētos parunāt?
Es cerēju, ka izrakstīsiet Risperdal recepti.
Kopš šīs…
pacientes es…
kaut ko redzu…
un dzirdu.
Tas noteikti ir tikai simptoms, pēc traumas.
Izvairīsimies no pašdiagnozes.
Ko tieši jūs redzat un dzirdat?
Atbalsis no tā, kas notika ar pacienti.
Īsi momenti ar stresa radītām halucinācijām.
Taču, kad tas notiek, viss šķiet ļoti…
īsts un satraucošs.
Roza, manuprāt, jums nav mānijas vai traucējumu.
Un tā noteikti nav psihoze.
Manuprāt, šis gadījums ar pacienti
atmodināja senas trauksmes, ko papildināja pārmērīgs stress, miega trūkums.
Jūsu rētas nav pilnībā sadzijušas.
Iespējams, tās nekad nesadzīs. Tāds ir traumas raksturs.
Taču jūs varat iemācīties to kontrolēt.
Vai turpināt pieņemt pacientus,
kamēr cīnāties ar visu šo?
-Nē. Es paņēmu īsu pauzi. -Labi.
Ja vēlaties manu padomu - nodarbiniet sevi ar kaut ko citu.
Ar jebko, kas novirzītu domas no tā, kas izsauc stresu.
Un vēl es domāju, ka būtu noderīgi…
ja mēs atsāktu mūsu regulārās sesijas.
Protams.
Un kā paliek ar Risperdal? Tikai… Jūs saprotat.
Aprunāsimies pēc nedēļas, pēc tam domāsim par zālēm.
Un jūs vienmēr varat piezvanīt man.
Protams.
Nē, es lūdzu balto vīnu ar sodu. Ak Dievs!
-Tu tomēr atnāci. -Sveika. Pārsteigums.
Nāc iekšā.
Es domāju, ka tev jāstrādā.
-Nolēmu paņemt brīvdienu… -Es paņemšu.
Hei. Greg. Ko tu dari? Es teicu, lai nenes vēl laukā.
Ak Dievs!
Dāmas, man jāpieskata mans nejēdzīgais vīrs.
Vai parādīsiet manai māsai, kur ir pieaugušo dzērieni?
Protams. Mums ir slēpnis virtuvē. Ejam.
Paga. Tu esi psihoterapeite, vai ne?
Jā.
Lieliski. Vai drīkstu lūgt padomu?
Daudz laimes dzimšanas dienā
Daudz laimes…
Tik forši.
Gracias, Hārper. Gracias, Hārpera mamma.
Tā ir no Rozas tantes.
Ver vaļā!
Plēs vaļā!
Kas tur ir, mīļais?
Nē. Nē…
-Ak Dievs! -Nē. Ūsaini.
-Kas tev kaiš? -Tas nevar būt.
ŪSAINIS
Nē. Nē. Nē, es galvoju, tā nebiju es.
Nebiju. Es zvēru, ka tā nebiju es.
Jums ir… Ticiet man, lūdzu.
Noticiet kāds, sasodīts.
Kas, ellē, tu esi? Liec mani mierā!
Jūs redzat viņu. Jums jāredz.
Lūdzu, Holija, saki, ka tu kādu redzi.
Lūdzu.
-Hei, Roza. -Velns.
Dzirdēju, ka tevi atveda uz uzņemšanu.
Nolēmu apraudzīt. Kā tev klājas?
Labi.
Tas bija negadījums. Paldies.
Jā. Teica, ka tev bija panikas lēkme.
Runāšu atklāti: es raizējos.
Es runāju kā draugs,
bet domāju, ka tev ir jārunā ar kādu.
Vai tu apmeklē kādu profesionāli šobrīd?
Roza, vai tu klausies?
SĀPJU NOVĒRTĒJUMS Nekādu sāpju
Pagaidi.
Man tev kaut kas jāizstāsta,
un tev jāzina, ka es neesmu jukusi.
-Labi.
Ar mani kaut kas notiek.
Tev būs grūti tam noticēt.
Varbūt iesim iekšā.
Nē, pagaidi. Uzklausi mani!
Piedod.
Man ļoti žēl.
Labi…
Kaut kas apdraud mani.
Kaut kāds ļauns gars vai enerģija.
Es nezinu, kas tas ir, bet…
šķiet, ka tas nogalināja manu pacienti.
Jo viņa aprakstīja tieši to pašu īsi pirms nāves.
Un tagad kaut kādā veidā tas piesaistījies man.
Un…
man ir ļoti bail, ka notiks kaut kas slikts.
Saki kaut ko.
Ko man teikt?
Es vēlos, lai tu man ticētu.
Roza, tu runā par spoku.
Nē. Tas nav…
Tas nav spoks.
Tas ir kas cits.
Labi.
Piedod.
Es nespēju.
Šobrīd es to nespēju.
Nē. Trevor.
Pagaidi. Nē. Neaizej.
Es gribu, lai tu… Tu manī neklausies.
Labi, Roza. Kas man jāsaka, uzklausot to?
Vai tu pati dzirdi sevi? Jēzus. Tu izklausies jukusi.
Es neesmu jukusi!
Piedod. Piedod.
To var mantot ģenētiski, vai ne?
Ko?
Garīgu slimību.
To var mantot no vecāka. Es papētīju.
Kāpēc tu to pētīji?
Jo…
es gribēju zināt, ar ko, iespējams, saistīšu savu dzīvi.
Vai tas ir tik netaisnīgi?
Es eju iekšā mājā.
Nē. Lūdzu, Trevor. Es esmu briesmās!
Roza.
-Vai tu nogalināji Ūsaini? -Nē!
Nē! Tā nebiju… Tā nebiju es.
Tad izstāsti, kas ar viņu notika?
Tas bija… tas.
Trevor, lūdzu.
Lūdzu.
LIECĪBA: LAURA VĪVERE
Gabriels Munjoss Svētās Agatas koledžā.
Gabriels Munjoss Svētās Agatas koledža
Koledžas profesora pašnāvība
Svētās Agatas koledžas profesors izdara pašnāvību studentes klātbūtnē
Roza.
Nāc šurpu.
Roza.
Mīļā…
Lūdzu. Palīdzi man.
-Mammīte pieļāva kļūdu. -Nē, nē, nē.
Nē, nē.
Roza!
-Skaties, kur ej! Vai tu esi jukusi? -Piedodiet. Man ļoti žēl.
Munjosa kundze?
Sākumā es pamanīju nelielas pārmaiņas.
Pēc tam viss notika ļoti ātri.
Viņš bija uz robežas.
Paranoja.
Viņš modās nakts vidū, kliedza.
Agrāk nekad nekliedza.
Pēc tam pilnībā pārstāja gulēt.
Es redzēju, kā viņš runā pats ar sevi.
Viņš kaut ko redzēja.
Darīja dīvainas lietas, kuras pēc tam neatcerējās.
Tad kādu rītu viņš pazuda.
Vakarā zvanīja policija un paziņoja, ka viņš ir miris.
Lūdza atpazīt līķi.
Viņa seja.
25 gadi laulībā,
un viņš man paliks atmiņā tāds.
Man ļoti žēl.
Vai Gabriels kādreiz aprakstīja to, ko redzēja?
Es parādīšu.
Vajadzētu to visu novākt,
bet es nespēju šeit uzturēties.
Lūk, ko redzēja Gabriels.
Viņš visu laiku atkārtoja, ka tas cenšas ielīst viņā.
Tas ir Gabriela brālis.
Viņš gāja bojā negadījumā.
Pirms 20 gadiem.
Gabriels tā arī netika tam pāri.
Cik ilgi tas vilkās?
Kopš viņš atgriezās
no tās sasodītās konferences, uz kuru brauca katru gadu.
Tas tāpēc, ka viņš redzēja, kā tā briesmīgā sieviete padara sev galu.
Taču neviens par to neziņoja.
Viņš redzēja, kā kāds nonāvē sevi?
Jā.
-Es domāju, ka jūs zināt. -Kā viņu sauca?
Neatceros. Jāpameklē.
Vai viņš… Kādreiz…
stāstīja, kāpēc tas notiek?
Vai viņš atrada skaidrojumu tam visam?
Kas jūs par žurnālisti?
Munjosa kundze, jūsu vīrs nebija jucis.
Tas, ko viņš redzēja,
bija kas īsts. Es esmu to redzējusi.
-Vai jūs esat jukusi? -Ko?
Kaut kāda slima fanātiķe? Kā jūs uzdrīkstaties?
Nē. Lūdzu.
Tas, kas notika ar jūsu vīru, notiek ar mani.
Prom no manas mājas. Pazūdiet no manas mājas, nekavējoties.
Lūdzu, pasakiet vārdu. Vienkārši pasakiet vārdu!
Pazūdi no manas mājas!
Sasodīts. Velns.
Jā?
Sveika.
Nāc iekšā.
Tomēr izmeti to neglīto dzelteno dīvānu.
Aha.
Kas notiek?
Diez vai atnāci papļāpāt,
ja reiz biji tik vēsa todien.
Man ir kāds lūgums.
Taču neko nejautā par to.
Lieliski. Jā, uzklausīsim.
Pirms deviņām dienām
kāds Gabriels Munjoss nonāvējās.
Man jāzina, vai viņš ir minēts citos nesenos policijas ziņojumos.
Vai vari uzzināt to? Šeit. Manis dēļ.
Vai tu runā nopietni?
Man ir brīvdiena. Ej uz iecirkni.
Džoel, lūdzu.
Labi.
Nolādēts.
Kā viņu sauca?
Gabriels Munjoss.
Labi. Ziņojums par viņa nāvi.
Jā. Ir vēl viens ziņojums, nedēļu pirms tā,
no ziemeļu iecirkņa.
Kas tajā teikts?
Viņš liecināja.
Viņš bija apmeties viesnīcā, kur sieviete izdarīja pašnāvību.
Skaidrs. Kā viņu sauca? To sievieti?
Andžela Pauela.
Nekustamo īpašumu aģente.
Kas tas?
-Velns. -Ko? Kas tur ir?
Bilde no notikuma vietas.
-Parādi. -Nē.
Tu negribēsi to redzēt. Tas ir pierādījums.
Labi, skaties.
Sasodīts.
Es teicu, ka pretīgi.
Labi.
Sameklē visu to pašu, bet šoreiz par viņu.
Par šo sievieti, Andželu.
Vai tu varētu pateikt, kam tas vajadzīgs?
Džoel, tu teici, ka neuzdosi jautājumus.
Nē. Tu teici, lai es neuzdodu…
Džoel, man vajag tavu palīdzību.
Labi?
Lūdzu?
Bija vēl kāds ziņojums četras dienas pirms viņas nāves.
Savāda sakritība. Arī viņu izjautāja par pašnāvību.
Kas tas? Video fails?
Drošības kameru ieraksts.
-Atskaņo to. -Tūlīt… Lādējas.
Kas, ellē, tas?
Un man bija tik laba diena.
-Vai patīsi atpakaļ? -Nopietni?
Patin atpakaļ, Džoel.
Viss, stop.
Vai viņš smaida?
Roza, kas ir šie cilvēki?
Man jādodas.
Uz kurieni tu?
Roza, uz kurieni? Kas notiek?
-Es neko nesaprotu. -Vai drīkstu vēl ko palūgt?
Vai tev ir printeris?
Trevor. Trevor, vai esi šeit?
Sveika.
Sveika, Roza.
Ko tas nozīmē? Ko viņa šeit dara?
Gribēju uzzināt, kā jums klājas.
Es runāju ar savu līgavaini.
Es viņai piezvanīju.
Kāpēc?
Jo tu uzvedies pilnīgi neadekvāti.
-Es ne… -Un es… Es nezināju, ko darīt.
Vai tu ņirgājies par mani?
Es vērsos pie tevis. Pie cilvēka, kuram man būtu jāuzticas vairāk par visiem,
un atzinos, ka esmu nobijusies līdz nāvei.
Ka esi man vajadzīgs.
Tu nedzirdēji nevienu manu vārdu.
Nē. Kāpēc, tavuprāt, piezvanīju viņai?
-Es tikai cenšos palīdzēt tev. -Nē!
Nē! Tu vienkārši negribi krāmēties ar to.
Tu esi mierā, kad viss ir labi un skaisti,
bet, nedod Dievs, notiks kas reāls vai sāksies sīki sarežģījumi.
Un tu tikai…
Tu domā tikai par to, kā tas izpostīs tavu ideālās dzīves plānu.
-Vai tu runā nopietni? -Jā.
Ja tu tā domā, tad kāpēc vispār esam kopā?
-Varbūt es pati nezinu. -Varbūt visi nomierināsimies…
Varbūt vienkārši jūtieties kā mājās!
Roza, vai tu patiešām aizej?
-Greg. -Roza, ko tu šeit dari?
-Vai Holija ir šeit? Man jārunā ar viņu. -Diez vai tā ir laba doma.
Ļauj man parunāt ar māsu. Holija!
Patiešām uzdrošinies šādi runāt ar mani?
Holija, vai varam brīdi aprunāties?
-Domāju… -Varam aprunāties?
Diez vai tā ir laba doma.
-Nekas. Viss labi. -Holija.
-Ej iekšā. -Diez vai… Labi. Labi.
Jēzus.
Labi, labi.
Kā jūties?
Manas acis beidzot ir atvērušās.
Es esmu nolādēta.
Vai arī saistīta ar lāstu.
No pacientes.
Viņa bija nolādēta, un, kad nomira, lāsts tika nodots man.
Un tagad mani apdraud šī… būtne.
-Būtne? -Nē. Tā nogalināja Ūsaini.
Vakar tā bija viesībās, bet jūs to neredzējāt.
Neviens to neredz, izņemot mani.
Ak Dievs.
Nē. Paklausies, Holija. Zinu, ka grūti tam noticēt,
un arī man bija grūti noticēt tam sākumā.
Taču paskaties. Skaties.
Ak Dievs! Kāpēc tev ir kas tāds?
Tas ir noticis ar citiem cilvēkiem.
-Tagad viņi ir miruši. -Roza.
Un… Holija, es būšu nākamā!
Roza, lāsti neeksistē.
Skaidrs? Tu piedzīvoji kaut kādu…
lūzumu.
Ko? Nē. Holija.
Tu neklausies manī.
-Tu neklausies manī. -Roza.
Ar mammu notika tas pats.
Tu runā kā viņa.
Kā tu zini?
-Kā, lūdzu? -Tu nebiji blakus, kad mammai bija slikti.
Kur tu biji, kad viņa nomira?
Tu nesaproti, ko runā.
Skaidrs? Es biju vecākā un pārcietu ļaunāko no mammas neprāta.
Man nācās pamest mājas. Tikai tā es spēju izdzīvot.
Un man… ļoti žēl…
ka pametu tevi vienu un ka tieši tu atradi viņu.
Es zinu, ka tas sačakarēja tevi, un…
Zinu, ka tas ir netaisnīgi. Kaut es varētu palīdzēt.
Taču es ļoti centos dzīvot tālāk,
atstāt to visu pagātnē, skaidrs?
Šķiet, ka tu nespēj pieņemt,
ka mamma sajuka prātā un nonāvējās.
Visa tava dzīve grozās ap to, un tu sodi mani, jo es to nevēlos.
Piedod, ka cenšos palīdzēt cilvēkiem
un neesmu sasodīta mājsaimniece, kas aizņemta ar savu dēlu
un dzīvo savā mazajā, egoistiskajā pasaulītē!
-Labi. -Es nezinu, kāpēc tā pateicu.
Zini, es to nedarīšu. Es neielaidīšos šajā.
Tu pamatīgi traumēji Džeksonu.
Tu nedrīksti nākt šurpu tādā stāvoklī.
Velns.
Holija?
Velns! Velns!
Velns!
Maitas gabals!
Džoel?
Kāpēc neko neteici par tavas pacientes saistību ar pārējiem?
-Ko… -Kad tu aizgāji, es parakos dziļāk.
Šie gadījumi? Shēma ir viena. Viss sākās daudz agrāk.
Es atradu 20 gadījumus ar 19 pašnāvību upuriem,
kas cieši saistīti viens ar otru.
Ja tu zinātu, ko viņi nodara sev, Roza, tu sajuktu prātā.
Pagaidi. Tu minēji 20 gadījumus, bet tikai 19 pašnāvības.
Viens gadījums izceļas. Kāds grāmatvedis, Roberts Tallijs.
Viņa biznesa partneris izdara pašnāvību viņa acu priekšā,
bet pēc četrām dienām Tallijs
nogalina nepazīstamu sievieti,
pilnīgi bez iemesla.
Taču tas nav viss. Pēc nedēļas
slepkavības galvenais liecinieks arī izdara pašnāvību.
Shēma ir atjaunota.
-Tātad viņš ir dzīvs? -Jā.
Sēž kamerā, Altūnā.
Džoel, man jārunā ar viņu.
-Saki kaut ko. -Jā, es… pateikšu.
Tikai… Tikai…
Dod man sekundi laika. Ak Dievs…
Es domāju, tu teiksi, ka tas ir kaut kāds
pašnāvību kults vai šantāžas shēma.
-Taču kas tāds? Tāds? -Džoel.
Labi.
Atmetīsim pieņēmumu,
ka kāds ļauns, savāds spēks vispār eksistē.
Vai gribi teikt, ka tas lēkā
no cilvēka uz cilvēku un liek tiem nonāvēt sevi?
Varbūt tā nav pašnāvība.
Ko tu runā?
Labi. Mana paciente bija pārbijusies, bet ne suicidāla.
Taču beigās viņa pilnībā izmainījās.
It kā cilvēks, ar kuru es runāju, būtu izgaisis.
Un to pārņēmis kas cits.
Tātad tas ir… gluži kā tas puisis.
-Kameras ierakstā? -Jā. Tieši tā.
Ak Dievs! Kas, ellē?
Lietās, kuras tu atradi…
cik laika pagāja starp upuru nāvēm?
Neviens neizdzīvoja ilgāk par nedēļu.
Daži neizdzīvoja pat četras dienas.
Šodien ir mana ceturtā diena.
Hei.
Tas, kas notika ar tiem cilvēkiem, nenotiks ar tevi.
Es apsolu.
Apsardzi pie trešajiem vārtiem.
-Paldies. -Ielaid viņus. Viss kārtībā.
VESTIBILĀ NESARUNĀTIES
Esmu tavs parādnieks, Dag.
Tev paveicies, ka viņš atteicās no visiem norīkotajiem advokātiem.
Tu taču zini, ko viņš izdarīja?
Daktere Kotere veido psiholoģisko profilu
līdzīgā lietā.
Nu, Tallijs, noteikti ir īsti asorti.
Vēlu veiksmi.
Jums ir tikai desmit minūtes.
Tas ir viss, ko varu izkārtot bez tiesas ordera.
Paldies.
NEKĀDA KONTAKTA APMEKLĒJUMA LAIKĀ
Tallija kungs, esmu daktere Roza Kotere,
un es cerēju, ka piekritīsiet atbildēt uz dažiem jautājumiem par…
Es vairs neatbildēšu. Es jau atzinos.
Mani neuztrauc tas, par ko jūs apsūdzēja.
Man jāzina, ko jūs piedzīvojāt
dažas dienas pirms tam.
Man ir paciente…
jauna sieviete.
Pirms četrām dienām vīrietis nonāvējās viņas acu priekšā.
Kopš tā laika viņa visu laiku kaut ko redz.
Kaut ko, kas izliekas par citiem cilvēkiem.
Vīrietis, kurš nonāvējās,
teica, ka redzējis tieši to pašu.
Ko, ellē, jums vajag no manis?
-Kas tas ir? -Es nezinu.
Es nezinu.
Kāpēc visi citi ir miruši, bet jūs esat dzīvs?
Kāpēc? Sakiet.
Tallija kungs, jūs varat palīdzēt. Labi?
Lūdzu.
Sakiet, lai policists iet prom.
Tas nenotiks, draudziņ.
Sakiet, lai policists iet prom, un es pastāstīšu visu, ko zinu.
Džoel, lūdzu.
Es būšu ārā, labi?
Es mēģināju uzzināt visu, ko vien varēju, par šo lietu.
Ir bijušas arī citas virknes.
Es atradu vienu gadījumu Brazīlijā pirms pāris gadiem.
Viens vīrietis paglābās no šīs virknes…
nogalinot savu kaimiņu un nododot to kaimiņa sievai.
Jūsu paciente mirs,
ja vien nenogalinās kādu.
Tas ir vienīgais veids, kā atbrīvoties.
Vienīgais.
Ir jābūt lieciniekam, lai tas varētu pāriet uz kādu citu,
jo būtnei vajag traumu, lai izplatītos.
Tas dod tai spēku. Trauma.
Jūsu pacientei tas jāņem vērā.
Sakiet viņai, lai izmanto kādu ieroci.
Lai paveic to pēc iespējas netīrāk…
Es nevaru kādu nogalināt!
Jūs?
Tā ir pie jums?
Nē, nē, nē. Kāpēc jūs nācāt šurp?
Jūs neatdosiet to man!
-Vācieties prom no šejienes! -Piedodiet.
Aizvāciet viņu prom no manis!
Sveika.
Hei! Pagaidi.
-Kas tur notika? -Nekas.
Ko viņš teica?
Neko.
Neko?
Viņš ir jucis, Džoel.
Daktere Medlina Nortkota - psihoterapeite
Trevors - Hallo? Kur tu esi?
Mums jārunā… vai esi mājās?
Sasodīts.
Ko jūs šeit darāt?
Es atvainojos, ja vakar jutāties kā lamatās.
-Tā bija nepareiza pieeja. Es atvainojos. -Jā.
-Jums jādodas prom. -Roza,
mēs abas zinām, ka man jāziņo varas iestādēm,
ja apdraudat sevi vai citus.
Pārlieciniet mani, ka neesat bīstama.
Trevors minēja runas par spokiem.
Es nelietoju vārdu "spoks".
Tad kaut kāds ļaunums. Paranormāls.
Es atzinos viņam, ka es kaut ko redzu,
to pašu es teicu jums.
Tas vairs nenotiek. Skaidrs? Vainīgs bija stress un negulēšana.
Es viņam uzticējos, un tā bija kļūda.
Un tas arī viss.
Labi? Viss kārtībā?
Kā jūtaties šodien?
Ļaujiet padomāt…
Mans līgavainis droši vien uzskata mani par jukušu.
Mana māsa… pilnībā novērsusies no manis.
Un tagad…
mana agrākā psihoterapeite ierodas bez brīdinājuma,
lai pārliecinātos, ka es neesmu bīstama.
Ja neskaita to, tad viss labi.
Neatbildēsiet?
Ko?
Roza, šeit Medlina.
Visu rītu zvanu uz jūsu mobilo.
Mani ļoti uztrauc tas, kā mēs vakar šķīrāmies.
-Roza? Vai jūs mani dzirdat? -Nē.
Hallo?
-Nē. -Roza?
Nē. Nē.
Laiks ir gandrīz pienācis, Roza.
Kas, ellē, tu esi?
Lūdzu.
Nē, nē.
Nē. Nē.
Nē.
Daktere Kotere.
Vai jūs neesat atvaļinājumā?
Es tikai paņemšu kaut ko no kabineta.
Karl. Sveiki.
-Nē. Nē. -Viss labi.
Nē, nē, nē.
-Viss labi. -Ak Dievs!
Nē, nē, nē.
-Nomierinieties. -Nē! Nē!
Aizverieties, sasodīts.
Nomierinieties, labi?
Roza.
Ko tu šeit dari?
Es nezinu.
Roza, tu nedrīksti tuvoties pacientiem.
Velns! Roza!
Sasodīts!
Roza, ko tu šeit dari?
Neko.
Es… Es nezinu.
Nezinu, kāpēc. Es…
Varbūt dosimies iekšā un aprunāsimies?
Nē! Tas…
Tas nav droši.
Tu nedrīksti šobrīd palikt viena.
Man vajag pabūt vienai.
Man vajag… Vajag pabūt vienai.
Piedod. Piedod. Man jādodas.
Diez vai tev vajadzētu kaut kur braukt.
Nomierinies, es piezvanīšu.
Roza. Nebrauc prom.
Pagaidi. Roza, lūdzu.
Lūdzu, nebrauc prom. Pagaidi…
Roza, pagaidi. Roza!
Džoel.
Tu esi policijas meklēšanā, teikts, ka esi bīstama.
Kas notika?
-Es zinu, kas jādara. -Kas?
Tai būtnei vajag, lai visi upuri nodotu to tālāk, lai tā spētu izdzīvot,
bet, ja tuvumā neviena nav, to nevar nodot tālāk.
Kamēr vien būšu viena, varēšu liegt tai to, ko tai vajag.
Izklausās nejēdzīgi. Vēlies visu mūžu izvairīties no cilvēkiem?
Es nebēgšu mūžīgi, skaidrs?
Man jāstājas tai pretī.
Roza, es braucu pie tevis. Tikai pasaki, kur…
Džoels
ROZA - 10 GADI - HOLIJA
Roza.
Mīļā…
Lūdzu, palīdzi man.
Mammīte pieļāva kļūdu.
Paņem telefonu.
Izsauc palīdzību.
Roza!
Roza.
Viss labi, mīļā.
Nāc šurpu.
Piedod man.
Es… nebiju laba mamma.
Es gribu tāda būt. Es cenšos, patiesi,
bet reizēm viss ir pārāk nepanesami.
Manī dzīvo kas briesmīgs.
-Es neieredzu sevi. -Izbeidz. Izbeidz.
Tev ir kauns par mani?
Nē.
Tad kāpēc tu ļāvi man nomirt?
-Kāpēc neizglābi mani? -Tā nav mana vaina.
-Tu varēji izsaukt palīdzību. -Izbeidz.
-Taču neizsauci. -Izbeidz.
-Tu gribēji, lai es nomirstu. -Jo man bija bail no tevis!
Man bija desmit gadi…
un tu biji briesmonis.
Un es zinu, ka tas nav taisnīgi. Tev…
Tev vajadzēja palīdzību.
Taču es nespēju palīdzēt.
Un dzīvoju ar šo vainas apziņu…
visu mūžu.
Un man… man tā ir jāatlaiž.
Man tā ir jāatlaiž.
Tas nav reāli.
Bet, Roza,
tavs prāts padara to reālu.
Kas tu esi?
Kāpēc tu to nodari man?
Jo tavs prāts…
ir tik aicinošs.
Tu nespēj aizbēgt no sava prāta, Roza.
Tas…
Tas ir mans prāts.
Arī tu nevari no tā aizbēgt.
Roza!
Sasodīts.
Viss labi?
-Vai drīkstu ienākt uz sekundi? -Jā.
Kur tu biji?
Piedod.
Piedod, ka ievilku tevi šajā sasodītajā murgā.
Lielāko daļu dzīves
es baidījos pielaist cilvēkus pārāk tuvu,
jo baidījos no tā…
ko viņi ieraudzītu, ja patiesi ieskatītos.
Tāpēc es… uzcēlu sienas un turēju visus pa gabalu.
Un tad…
es satiku tevi
un jutu, kā šīs sienas grūst.
Un tas mani pārbiedēja līdz nāvei.
Tāpēc…
es biju savtīga, un tas nebija godīgi pret tevi.
Un man ir ļoti, ļoti žēl.
Un es… tagad atkal rīkošos savtīgi,
bet, kā tu domā…
vai es varu palikt šeit un vienkārši…
vienkārši pagulēt?
Vai tu…
varētu palikt ar mani, kamēr guļu?
Lūdzu.
Jā, protams, es būšu ar tevi.
Es palikšu ar tevi mūžīgi.
Nē.
Nē, nē, nē.
Nē, nē.
Nē.
Roza.
Nē, nē, nē!
Roza!
Roza, atver durvis!
Atver durvis.
Roza!
Roza.
Nē!
-Nē! -Velns.
Pagaidi. Es nāku!
Nē!
Roza!
Nē!
Roza.
Roza?
Tulkoja Kristaps Baķis