Д-р Котър.
Той ще умре. Тя ще умре. Мама ще умре.
Аз ще умра. Всички умират.
Не искам… Аз ще…
Не мога да изкопча от него
никакъв отговор.
Само това.
Ясно. Остави на мен.
Благодаря, Дан.
Тя ще умре. Мама ще умре. Аз ще умра. Всички умират.
Никой не е важен. Тя не е важна. Той не е важен. Мама не е важна.
Аз не съм важен. Нищо не е важно.
Аз не съм важен. Той ще умре. Тя ще умре.
Той ще умре. Аз ще умра. Всички умират.
Никой не е важен. Тя не е важна. Той не е важен.
Всички умират. Аз ще умра.
Тя не е важна. Той не е важен.
Нищо не е важно. Аз не съм важен.
Аз ще… Аз ще…
Тя ще… Тя ще… Всички… Аз…
Аз не съм важен. Аз ще…
Здравей, Карл.
Какво става днес?
Умирам.
Не.
Не мисля.
Пак имаш маниакален пристъп.
Не…
Не ми казвайте.
Вие не знаете.
Чувствам как ме притиска отвсякъде.
Страх ме е.
Карл, знам, че ти изглежда, че преживяваш нещо истинско,
но то не може да ти навреди.
Имаш думата ми.
Той ще умре. Тя ще умре. Мама ще умре. Аз ще умра.
Всички умират. Никой не е важен.
Уонда.
Поставям Карл Ренкен под наблюдение. Не е опасен.
Само го проверявайте през два часа.
Разбрано. - Благодаря.
Д-р Десай ви търсеше.
Благодаря.
Не! Моля ви!
Вие не разбирате! Не мога да вляза там!
Не! Моля ви!
Влез.
Вчера изпращала ли си пациентка на име…
Сара Маркет да постъпи в болницата?
Да, тя е наркоманка с маниакална депресия
и няколко пъти е постъпвала при нас.
Тя няма осигуровка.
Но се нуждае от лечение.
Бордът ще ме разсипе, ако платим
ново легло от програмата.
Бордът трябва да приеме, че сме тук да вършим работа.
Не оспорвам решението ти.
Само идвай първо при мен.
Става ли? - Да.
Добре. Съжалявам.
Нали не си тук след нощна смяна?
Д-р Котър.
Лора Уийвър на 26 г., студентка.
Смущавала обществения ред.
Докараха я тук. - Пациент ли е?
Не е регистрирана, но има доклад
за друг инцидент с нея преди седмица.
За какво става дума?
Неин преподавател си разбил главата с чук.
Била е единственият свидетел.
С чук ли?
Здравей.
Лора?
Казвам се д-р Котър. Терапевт съм.
Ще седнеш ли?
Добре.
Притесняваш се.
Нормално е.
Искам само да поговорим.
Тук е безопасно.
Не и за мен.
Защо така?
Хайде да седнем.
Моля те.
Ще ти задам няколко въпроса, които може да звучат глупаво.
Кой ден от седмицата сме?
Четвъртък.
Кой месец?
Октомври. Не съм луда.
Никой не го твърди. - Искам да разберете.
Аз съм докторант, а не някоя побъркана.
Хайде да се успокоим и да ми разкажеш какво става.
Виждам нещо.
Нещо, което виждам само аз.
Знам колко ненормално звучи.
Но това нещо… Не мога да го обясня.
Какво виждаш?
Изглежда като хора, но не е човек.
Не те разбирам.
Изглежда като хора, различни хора.
Понякога се преструва на някой познат.
Понякога е случаен човек. Друг път…
Понякога прилича на дядо, който умря пред мен, когато бях на седем.
Но е едно и също нещо.
То е като…
Сякаш носи човешки лица като маски.
Добре. Сега виждаш ли го тук?
Какво става, щом го видиш?
Усмихва ми се.
Но не приятелски.
Не съм виждала по-ужасна усмивка.
Щом го видя, изпитвам смразяващо чувство,
че ще се случи нещо наистина ужасно.
Никога не съм била толкова уплашена.
Ти или някой от семейството ти
имали ли сте халюцинации?
Това нещо не е халюцинация.
То ми причинява ужасни неща,
предизвиква ги около мен.
Превзе живота ми, ума ми…
и ми говори.
Каза ми, че днес…
Днес е денят, в който аз ще…
Спокойно.
Всичко е наред.
Знам, че това, което преживяваш, ти се струва съвсем истинско.
Понякога емоциите ни завладяват
или преживяваме тежка травма и нашият ум иска да…
Не ме слушате.
Божичко.
Ще умра и никой не ме слуша.
Лора, спокойно.
Боже.
Всичко е наред, Лора.
Погледни ме, моля те.
Всичко е наред.
Погледни ме.
Божичко! Не!
Не! То е тук!
Махай се! - Спокойно.
Само двете сме.
Няма никой друг. - Не!
Не!
Божичко.
Спешен случай във втора стая. Пратете екип.
Побързайте.
Лора?
УСМИВКА
Г-ца Уийвър постъпвала ли е и преди?
Не.
Бихте ли я определили като типичен пациент?
Това е спешно психиатрично отделение.
Тук няма нищо типично.
Ясно. Но е била луда, нали?
Луда ли?
Интересува ни мнението ви за психическото й състояние.
Може да е страдала от остра посттравматична психоза.
Имаше параноидни заблуди.
Какви по-точно?
Беше убедена, че е преследвана от някаква зла същност.
Уха.
Трябва да се свържем със семейството й
и да им обясним случилото се.
Опитваме се да намерим някакъв смисъл във всичко това.
Ако ни насочите, би могло да ни е от полза.
Преди да умре,
тя се… усмихваше.
Явно е била луда за връзване.
Роуз.
Прощавай. Стреснах ли те?
Не те чух да влизаш.
Здравей. - Здравей.
Здравей.
Какво става?
Нищо. Съжалявам.
Нещо не е наред.
Днес умря пациент.
Мой пациент.
Ела тук.
Съжалявам.
Стана пред очите ми.
Беше ужасно.
Съжалявам. Как да помогна?
Това е добро начало.
Да отложим вечерята днес.
Не можем.
Холи е наела бавачка
и ще ни го изкара през носа, ако не отидем.
Холи никога не прави така.
Какво разбираш ти от умора?
Джаксън тръгна на училище и всеки ден съм на крак от ранни зори.
Приготвям му закуска и обяд.
Кой знае какви боклуци предлагат в столовата им.
После го карам на училище
и едва ми остава време за мен.
Спрях да ходя на Пилатес.
Тялото ми се отпусна. - Не е.
После го вземам от училище
и го водя на футбол,
плуване, карате, театрална...
Започна и уроци по испански.
Седмицата ми е просто невъзможна.
Ще ви чакаме в събота.
Моля?
Какво има в събота?
Шегуваш ли се?
Джаксън става на седем. Пет пъти ти казах.
Не мога, имам работа.
Как така, нали е събота? - На работа съм.
Трябва да се махнеш от онази гадна болница.
Частната практика е… - Гадна ли?
Не е гадна. - …с нормална заетост.
Сигурно има достатъчно много луди,
които да ти плащат.
Благодаря ти, Грег. Много мило.
Защо ще ставаш лекар, ако няма да си червив с пари?
Шегуваш се, нали?
Роуз би работила и безплатно.
Като ще говорим за пропуснати ползи,
може да продадем къщата. - Не сега.
Тя просто стои там.
Отраснахме в тази къща.
Нищо не става от нея. Поне да продадем земята.
Ще млъкнете ли вече?
Леле.
Благодаря.
Много благодаря.
Ето това чаках.
НОЩЕН РЕЖИМ
Добре ли си?
Да.
Добро утро, докторе.
Добро утро.
Пациентката от вчера, Лора Уийвър…
Полицията ни е пратила доклад
за друг инцидент с нея.
Ще ми го препратиш ли? - Готово, докторе.
Трябваше да имам сеанс с Джейн Парк.
Снощи си отскубна огромен кичур
и го погълна.
Пратиха я на промивка на стомаха.
По дяволите.
Роуз.
Какво… - Имах повикване наблизо
и реших да…
Вчера не успяхме да поговорим извън случая.
Когато получихме повикването,
нямах представа, че си ти.
Съжалявам за неудобството.
Това ти е работата.
Как си?
Джоуъл, защо си тук?
Както казах, имах работа наблизо
и реших…
да намина да те видя.
След вчерашната случка не ти е било лесно.
Благодаря ти, но няма нужда да ме наглеждаш.
Ясно.
Тогава съжалявам.
Ще се връщам на работа.
Да. - Чао.
Нали знаеш, че е сгодена?
Да.
Аз обаче не съм.
СВИДЕТЕЛСКИ ПОКАЗАНИЯ
Муньос тръгнал към Уийвър с чук в ръка…
и започнал да се удря с него.
Муньос й се усмихнал…
Холи
Ало? - Здравей.
Искам да ти се извиня за снощи.
Не биваше да ти говоря така.
Не, аз…
Аз трябва да се извиня.
Имам някои проблеми.
Не бях добра компания.
Щом ще пропуснеш рождения ден на племенника си,
поне му купи подарък.
Да знаеш, че много обича влакчета.
Звучиш странно. Добре ли си?
Не, добре съм.
Здравей, Карл.
Как си днес?
Карл.
Карл?
Тя ще умре. Аз ще умра.
Всички умират. - Погледни ме.
Вие ще умрете.
- Помощ!
Пациентът в 5150
трябва да бъде усмирен!
Не!
Не, не!
Не!
Беше агресивен.
Психотичен.
Карл Ренкен е постъпвал тук десетина пъти
и никога не е показвал и сянка на агресия.
Смяташ, че си измислям ли? - Не.
Но вчера твоя пациентка се самоуби пред очите ти.
Дали преценката ти, че Карл Ренкен застрашава себе си,
не е реакция на ума ти?
Възможно е да съм реагирала пресилено.
Добре.
Ето какво ще направим.
Ще си починеш една седмица.
Морган, не е необходимо.
От месеци работиш по 80 часа седмично.
Безпокоя се, че не си доспиваш.
За да сме полезни, трябва да пазим здравето си.
В интерес на отделението е
да си починеш и да проясниш ума си.
Направи нужното и се върни концентрирана.
Тревър: Още съм на работа.
Дано твоят ден е бил по-добър.
По дяволите!
Ало? - Сигнално-охранителна дейност.
Името и паролата ви, моля?
Роуз Котър.
"Акапулко".
Задействала се е аларма.
Задната врата на къщата ми е отворена.
Сама ли сте в къщата?
Да.
Сигурна ли сте?
Моля?
Сигурна ли си, че не си пуснала нещо, Роуз?
Погледни зад себе си.
По дяволите.
Ало?
Сигнално-охранителна дейност.
Името и паролата ви, моля?
Огледахме вътре и вън. Чисто е.
А задната врата?
Възможно ли е да не се е затворила последния път?
Не знам. Може би.
Не се безпокойте. Често има фалшиви тревоги.
Ако има нещо, обадете се.
Добре.
Добър вечер.
Какво е станало?
Мустачко?
Мустачко.
Защо си включила алармата?
Не помня да съм го правила.
Сигурно е станало случайно.
Случайно ли?
Извинявай.
Цял ден съм като замаяна, сякаш не съм на себе си.
Първо този странен инцидент на работа,
а сега шефът ми иска…
Извинявай.
Всичко е наред. - Наистина ли?
Добре съм, само изпусках парата.
Добре.
Ще потърсиш ли Мустачко?
Не можах да го намеря.
Добре.
Пак ли си счупила чаша?
Мустачко?
Ела, писанчо.
Моля те.
Мустачко.
Изглежда като хора, различни хора.
Понякога се преструва на някой познат.
Понякога е случаен човек. Друг път…
Понякога прилича на дядо, който умря пред мен, когато бях на седем.
Но е едно и също нещо. То…
Усмихва ми се. Но не приятелски.
Не съм виждала по-ужасна усмивка.
Щом го видя, изпитвам смразяващо чувство,
че ще се случи нещо наистина ужасно.
Божичко! Не!
Не! То е тук! Моля те!
Махни се! Моля те! Не!
Спешен случай във втора стая. Пратете екип. Побързайте.
Лора?
Роуз.
Лора?
Роуз!
Роуз?
Чакай! Роуз! Спокойно!
Какво правиш? Роуз, остави ножа!
Роуз!
Здравейте.
Роуз?
Каква изненада.
Не беше толкова заради кръвта.
Беше…
лицето й.
Изражението й.
Как се почувства?
Уплашена до смърт.
Застрашена.
Гузна.
Гузна ли?
Тя беше мой пациент.
Била е объркана млада жена, която си познавала от 10 минути.
Да. Аз…
Мисля само за това.
Не мога да си го избия от главата.
Дали причината да се вторачиш в това,
не е самоубийството на майка ти?
Още ли се виниш за него?
Това…
Не искам да се връщам към този момент от живота си точно сега.
За какво ти се говори?
Надявах се да ми предпишете риспердал.
След онази…
пациентка аз…
виждам неща…
и чувам неща.
Сигурно е посттравматично разстройство.
Не се самодиагностицирай.
Какво виждаш и чуваш?
Отгласи от случилото се.
Мимолетни породени от стреса халюцинации.
Но когато се случат, са толкова…
осезаеми и смущаващи.
По мое мнение съвсем не си разстроена или объркана.
Определено не и психотична.
Струва ми се, че случката с пациентката ти
е отключила стари безпокойства заради стрес и недоспиване.
Ти имаш рани, които не са заздравели напълно.
Може и никога да не заздравеят. Така е с травмите.
Но можеш да се научиш да го контролираш.
Продължаваш ли да работиш с пациенти,
докато се бориш с това?
Не, взех си кратък отпуск. - Чудесно.
Използвай това време да направиш нещо различно.
Отвлечи мислите си от всичко, което ти причинява стрес.
Също така смятам, че ще ти е от полза
да възобновим сеансите си.
Разбира се.
А риспердал? Знаете как е.
Нека изчакаме, преди да помислим за медикаменти.
Дотогава съм на разположение.
Добре.
Поисках бял шприцвайн, за бога.
Все пак дойде. - Здрасти. Изненада.
Влизай.
Нали имаше работа?
Освободих си следобеда. - Дай на мен.
Грег, какво правиш? Казах ти да не ги вадиш още.
Боже.
Ще проверя какви ги върши мъжът ми.
Покажете на сестра ми къде са напитките.
Ела, скрили сме ги в кухнята.
Ти не си ли онази терапевтка?
Същата.
Страхотно! Ще ми дадеш ли съвет?
Честит рожден ден на теб!
Честит рожден ден…
Страхотно!
Грасияс, Харпър и майко на Харпър.
Този е от леля Роуз.
Отвори го!
Разкъсай хартията!
Какво получи, скъпи?
Не…
Господи. - Не. Мустачко.
Какво ти става, по дяволите? - Не е възможно.
МУСТАЧКО
Не. Честна дума, не бях аз.
Не бях аз, кълна се.
Трябва да ми повярвате, моля ви.
Някой трябва да ми повярва.
Какво си ти, по дяволите? Остави ме на мира!
Виждате я. Трябва да я виждате.
Моля те, Холи, кажи ми, че виждаш някого.
Моля те.
Роуз. - По дяволите.
Чух, че са те докарали.
Дойдох да те видя. Как си?
Добре съм.
Просто инцидент. Благодаря ти.
Казаха, че си имала пристъп на безпокойство.
Роуз, тревожа се за теб.
Казвам го като приятел.
Смятам, че трябва да говориш с някого.
Посещаваш ли професионалист?
Роуз, слушаш ли ме?
ОЦЕНКА НА БОЛКАТА Никаква болка
Чакай.
Трябва да ти кажа нещо.
Искам да знаеш, че не съм луда.
Добре.
С мен се случва нещо.
Няма да ти е лесно да повярваш.
Хайде да влезем вътре.
Чакай, изслушай ме!
Извинявай.
Много съжалявам.
Така…
Нещо ме заплашва.
Нещо като зъл дух, присъствие.
Не знам какво точно е, но…
Мисля, че то уби пациентката ми.
Преди да умре, тя описа, че е преживяла същото нещо.
Сега то се е закачило за мен.
И…
Много ме е страх, че ще се случи нещо лошо.
Моля те, кажи нещо.
Какво искаш да кажа?
Искам да ми повярваш.
Говориш за някакъв призрак.
Не, не е…
Не е призрак.
Нещо друго е.
Добре.
Извинявай.
Не мога.
Точно сега не мога.
Не. Тревър.
Чакай. Не си тръгвай.
Искам… Не слушаш какво ти казвам.
Слушай, Роуз. Според теб как трябва да реагирам?
Чуваш ли се изобщо? Говориш като луда.
Не съм луда!
Съжалявам.
Генетично е, нали?
Моля?
Душевното заболяване.
Можеш да го унаследиш. Проверих.
Защо си проверявал?
Защото…
исках да знам с какво се обвързвам до живот.
Толкова ли е лошо?
Влизам вътре.
Не, моля те, Тревър. В опасност съм!
Роуз.
Ти ли уби Мустачко? - Не!
Не! Не бях аз.
Тогава какво стана с него?
Беше… онова нещо.
Тревър, моля те.
Моля те.
СВИДЕТЕЛСКИ ПОКАЗАНИЯ
Габриел Муньос Колеж "Сейнт Агата"
Самоубийство на преподавател
Преподавател в колеж се самоубива пред студентка
Роуз.
Ела.
Роуз.
Миличка…
Моля те, помогни ми.
Мама допусна грешка. - Не, не.
Не, не.
Роуз!
Гледай къде вървиш! Луда ли си? - Съжалявам.
Г-жо Муньос?
Първоначално забелязах дребни промени в него.
После стана много бързо.
Беше напрегнат.
Параноичен.
Събуждаше се посред нощ с викове.
Не го бях чувала да крещи.
После изобщо спря да спи.
Улавях го да си говори сам.
Виждаше някакви неща.
Правеше странни неща, които сякаш не помнеше.
Една сутрин изчезна.
Вечерта от полицията се обадиха, че е мъртъв.
Трябваше да разпозная трупа.
Лицето му.
След 25 години брак
ще трябва да го помня така.
Много съжалявам.
Габриел описвал ли ви е какво точно вижда?
Ще ви покажа.
Трябва да ги махна,
но не издържам да стоя тук.
Габриел казваше, че вижда това.
Повтаряше, че то се опитва да проникне в него.
Това е братът на Габриел.
Загина в катастрофа
преди двайсет години.
Габриел не можа да го превъзмогне.
Колко време продължи това?
Откакто се върна
от проклетата ежегодна конференция.
Беше, защото видя онази ужасна жена да се самоубива.
Но за това никой не съобщава.
Видял е някой да се самоубива?
Да.
Мислех, че знаете. - Как се казваше тя?
Не си спомням. Трябва да потърся.
Той някога…
казвал ли е защо се е случило?
Имаше ли някакво обяснение?
Какъв репортер сте?
Г-жо Муньос, мъжът ви не е бил побъркан.
Нещата, които е виждал,
са истински. Аз ги виждам.
Вие да не сте луда? - Моля?
Фанатичка ли сте? Как смеете?
Не, моля ви.
Преживявам същото като мъжа ви.
Веднага напуснете дома ми.
Моля ви, само ми кажете името й!
Махайте се от къщата ми!
По дяволите.
Да?
Здравей.
Заповядай, влез.
Най-сетне си изхвърлил грозното жълто канапе.
Да.
Какво става?
Едва ли си дошла да побъбрим,
предвид студенината ти онзиден.
Трябва ми услуга.
Моля те да не задаваш въпроси.
Страхотно. Да чуем.
Преди девет дни
мъж на име Габриел Муньос се е самоубил.
Трябва да знам дали името му се споменава и в други доклади.
Можеш ли да разбереш? Заради мен.
Сериозно ли говориш?
Днес е почивният ми ден. Върви в полицията.
Джоуъл, моля те.
Добре.
По дяволите.
Как беше името?
Габриел Муньос.
Ще потърся доклада за смъртта му.
Има друг доклад за инцидент седмица преди това
от участък на север.
За какво е?
Дал е показания.
Жена се самоубила в хотела, където отседнал.
Как се е казвала жената?
Анджела Пауъл.
Агент на недвижими имоти.
Какво е това?
По дяволите. - Какво има?
Има снимка на трупа.
Дай да видя. - Не.
Позволи ми. - Не.
Не бива. Това са улики.
Добре де, виж.
Майчице.
Предупредих те.
Добре.
Така.
Сега потърси същото за нея.
За жената. Анджела.
Ще ми кажеш ли какво става?
Обеща ми да не задаваш въпроси.
Не, ти каза да не задавам въпроси.
Джоуъл, помогни ми.
Става ли?
Моля те.
Четири дни преди смъртта й има друг доклад.
Странно съвпадение. И тя е била свидетел на самоубийство.
Това видеозапис ли е?
Запис от охранителна камера.
Пусни го. - Зарежда се.
Какво е това, по дяволите?
Денят ми вървеше чудесно.
Върни отначало. - Сериозно ли?
Направи го, Джоуъл.
Спри.
Усмихва ли се?
Роуз, кои са тези хора?
Трябва да вървя.
Къде отиваш?
Къде тръгна? Какво става?
Объркваш ме. - Може ли още една услуга?
Имаш ли принтер?
Тревър. Тук ли си?
Здравей.
Здравей, Роуз.
Какво става? Тя защо е тук?
Исках да разбера как си.
Говорех на годеника си.
Аз й се обадих.
Защо?
Защото напоследък не си на себе си.
Аз… - Не знаех какво да правя.
Шегуваш ли се?
Ти си човекът, на когото трябва да вярвам най-много.
Доверих ти, че съм уплашена до смърт,
че се нуждая от теб.
А ти не пожела да чуеш и дума.
Защо й се обадих според теб?
Само искам да ти помогна. - Не!
Искаш само да прехвърлиш отговорността.
Докато всичко върви гладко, няма проблем.
Но не дай си боже нещо да се усложни дори мъничко.
Тогава ти…
само мислиш как това ще обърка перфектните ти планове.
Сериозно ли говориш? - Да.
Щом мислиш така, защо изобщо сме заедно?
И аз не знам. - Нека да си поемем дъх…
А вие се чувствайте като у дома си!
Роуз, да не би да си тръгваш?
Грег. - Роуз, защо си тук?
Трябва да говоря с Холи. - Не е добра идея.
Искам да говоря със сестра си!
Как си позволяваш?
Холи, може ли да поговорим?
Не мисля, че… - Моля те.
Идеята не е добра.
Няма нищо. - Холи.
Влизай вътре. - Не мисля, че… Добре.
Боже.
Добре, добре.
Как си?
Вече ми се изясни.
Прокълната съм.
Или съм попаднала в проклятие.
Беше от моя пациентка.
Била е прокълната и когато умря, го предаде на мен.
Сега ме заплашва някаква същност.
Същност ли? - Това нещо уби Мустачко.
Беше вчера на празненството, но не го виждахте.
Виждам го само аз.
Боже мили.
Не. Чуй ме. Знам, че е трудно за вярване.
За мен също беше трудно да повярвам.
Но погледни това. Виж.
Божичко, Роуз. Защо е у теб?
Случвало се е и с други хора.
Сега са мъртви. - Роуз.
Холи, аз съм следващата!
Няма проклятия.
Получила си някакъв…
емоционален срив.
Какво? Не, Холи.
Не ме слушаш.
- Роуз.
Точно това се случи и с мама.
Говориш също като нея.
Откъде би могла да знаеш?
Моля? - Не беше до мама, когато се влоши.
Къде беше, когато тя умря?
Не знаеш какво говориш.
Бях по-голямата и всичко се стовари върху мен.
Трябваше да се махна, иначе нямаше да оцелея.
Аз… съжалявам,
че те изоставих и че трябваше ти да я намериш.
Това те съсипа психически.
Знам, че не е честно. Де да можех да ти помогна.
Положих толкова усилия да продължа напред
и да оставя всичко зад гърба си.
А ти сякаш не можеш да приемеш,
че мама полудя и се самоуби.
Това беляза целия ти живот и ме наказваш, че аз отказах.
Съжалявам, че се опитвам да помагам,
вместо да съм домакиня, която си стои вкъщи
и живее в своя малък, егоцентричен балон!
Добре. - Не знам защо го казах.
Виж какво, няма да стане. Няма да го направя.
Ти ужасно травмира Джаксън.
Не си желана тук в това състояние.
По дяволите.
Холи?
По дяволите!
Да му се не види!
Джоуъл?
Защо не ми каза за връзката на пациентката ти с другите?
Моля? - Разрових се още.
Тези случаи и този модел са започнали отдавна.
Дотук открих двайсет случая с деветнайсет жертви
и пряка връзка между тях.
Не е за вярване какво са направили тези хора със себе си.
Каза, че случаите са двайсет, а жертвите - деветнайсет.
Един случай нарушава модела. Робърт Тали, счетоводител.
Съдружникът му се самоубива пред очите му.
След четири дни Тали отива
и убива непозната жена
без никаква причина.
Но чуй и друго. Седмица по-късно
главният свидетел на убийството също се самоубива
и моделът се възвръща.
Значи той е жив? - Да.
Задържан е в Алтуна.
Трябва да говоря с него.
Кажи нещо. - Добре.
Само че…
Дай ми секунда. Господи.
Очаквах да кажеш,
че това е някаква секта или шантаж.
Но това? - Джоуъл.
Добре.
Нека за момент оставим настрана
вероятността да съществува зла свръхестествена сила.
Ти ми казваш, че това нещо прескача
от човек на човек и ги кара да се самоубиват?
Може да не се самоубиват.
В какъв смисъл?
Пациентката ми беше уплашена, но не и склонна към самоубийство.
После изведнъж в нея всичко се промени.
Сякаш човекът, с когото разговарях, изчезна.
Нещо друго беше поело контрол.
Като при онзи човек
от записа? - Да, точно.
Божичко. Какво е това?
В случаите, които си открил,
колко е времето между самоубийствата?
Никой не е живял повече от седмица.
Някои едва четири дни.
Днес ми е четвърти ден.
Случилото се с тях няма да сполети и теб.
Обещавам ти.
Надзирател на трета.
Благодаря. - Пусни ги, проверени са.
НЕ ГОВОРЕТЕ ВЪВ ФОАЙЕТО
Длъжник съм ти, Дъг.
Имаш късмет, че уволнява всеки следващ адвокат.
Нали знаеш какво е направил?
Д-р Котър прави психологически профил
по подобен случай.
Тали е луд за връзване.
Желая ви успех.
Имате само десет минути.
Без съдебна заповед толкова.
Задължен съм ти.
БЕЗ КОНТАКТ ПО ВРЕМЕ НА ПОСЕЩЕНИЕ
Г-н Тали, аз съм д-р Роуз Котър.
Надявах се да ми отговорите на някои въпроси относно…
Приключих с въпросите. Направих признания.
Не ме интересува в какво сте обвинен.
Искам да знам какво се е случило
в дните преди това.
Имам пациентка,
млада жена.
Преди четири дни мъж се е самоубил пред очите й.
Оттогава тя вижда нещо.
Нещо, което се представя за други хора.
Мъжът, който се самоубил пред нея,
твърдял, че вижда същото нещо.
Какво искате от мен?
Какво е то? - Не знам.
Не знам.
Защо всички, които са го видели, са мъртви, а вие сте жив?
Защо? Моля ви.
Г-н Тали, можете да й помогнете.
Моля ви.
Ченгето да излезе.
Няма да стане, приятел.
Ако излезе, ще ви разкажа какво знам.
Джоуъл, моля те.
Ще бъда отвън.
Опитах се да издиря всичко възможно за това нещо.
В миналото има и други такива поредици.
Открих една в Бразилия преди години.
Един там се откопчил,
като убил свой съсед и предал онова на жена му.
Вашата пациентка ще умре,
освен ако не убие някого.
Само така може да се избави.
Няма друг начин.
Трябва да има свидетел, на който да го предаде.
Това нещо се предава чрез травма.
Травмата му дава сили.
Пациентката ви трябва да се постарае.
Кажете й да използва оръжие
и да го направи възможно най-зрелищно.
Не мога да убия човек!
Ти ли?
У теб ли е?
Не, не. Защо дойде, по дяволите?
Няма да го върнеш на мен.
Махай се! - Съжалявам.
Махнете я от мен!
Чакай.
Какво стана там? - Нищо.
Какво ти каза той?
Нищо.
Нищо ли?
Той не е с всичкия си.
Д-р Маделин Норткот терапевт
Тревър: Върни се, моля те.
Къде си? Трябва да говорим. Вкъщи ли си?
По дяволите.
Какво правите тук?
Извинявай, че те притиснах.
Беше грешка. Съжалявам. - Да.
Вървете си. - Роуз.
Знаеш, че съм длъжна да уведомя властите,
ако застрашаваш себе си или околните.
Помогни ми да се убедя, че не си опасна.
Тревър каза, че си говорила за духове.
Не съм използвала тази дума.
Зли, свръхестествени същности.
Признах му, че виждам някакви неща,
каквото казах и на вас.
Но вече не. Тогава бях напрегната и недоспала.
Доверих му се, което очевидно беше грешка.
Но приключи.
Разбрахме ли се?
Как се чувстваш днес?
Нека да помисля…
Годеникът ми явно ме мисли за луда.
Сестра ми… Тя ми обърна гръб.
А сега…
терапевтката ми идва без предупреждение,
за да провери дали не съм опасна.
Като не броим това, добре съм.
Няма ли да вдигнеш?
Какво?
Роуз, Маделин е.
Цяла сутрин ти звъня.
Много съм притеснена заради вчера.
Роуз? Там ли си? - Не.
Ало?
Не. - Роуз?
Не. Не.
Още малко, Роуз.
Какво си ти?
Моля те.
Не.
Не. Не.
Не.
Д-р Котър.
Не сте ли в отпуск?
Дойдох само да взема нещо.
Карл. Здравей.
Не. - Всичко е наред.
Не, не.
Спокойно. - Божичко.
Не, не.
Успокой се. - Не! Не!
Млъкни, по дяволите!
Успокой се.
Роуз.
Защо си тук?
Не знам.
Не бива да се виждаш с пациенти.
По дяволите! Роуз!
По дяволите!
Роуз, какво правиш тук?
Нищо.
Аз… не знам.
Не знам защо. Аз…
Хайде да влезем вътре и да поговорим.
Не!
Не е безопасно.
Роуз, не бива да оставаш сама.
Имам нужда да съм сама.
Имам нужда… да бъда сама.
Извинявай. Трябва да тръгвам.
Роуз, не бива да ходиш никъде.
Успокой се, докато се обадя по телефона.
Роуз, не ходи никъде.
Чакай. Роуз, моля те.
Моля те, не ходи никъде. Стой…
Роуз, чакай! Роуз!
Джоуъл.
Има заповед за задържането ти. Била си опасна.
Какво е станало?
Знам какво да правя.
Това нещо оцелява, като се предава от жертвите си.
Ако няма никого, няма да бъде предадено.
Докато съм сама, то няма да получи нужното.
В това няма смисъл. Завинаги ли ще избягваш хората?
Няма вечно да бягам.
Трябва да се опълча.
Роуз, идвам при теб. Кажи ми къде…
Джоуъл
РОУЗ НА 10 ГОДИНИ
Роуз.
Миличка…
Помогни ми, моля те.
Мама допусна грешка.
Вземи телефона.
Повикай помощ.
Роуз!
Роуз.
Всичко е наред, мила.
Ела тук.
Много съжалявам.
Аз не бях добра майка.
Искам да бъда и се старая.
Но понякога всичко ми идва твърде много.
В мен има нещо ужасяващо.
Ненавиждам се. - Стига. Спри.
Срамуваш ли се от мен?
Не.
Защо ме остави да умра?
Защо не ме спаси? - Не съм виновна.
Можеше да повикаш помощ. - Престани.
Но не го стори. - Спри.
Искаше да умра. - Защото се боях от теб!
Бях само на десет,
а ти беше чудовище.
Знам, че не е честно.
Трябваше ти помощ.
Но аз не можех.
Тая в себе си тази вина
през целия си живот.
Трябва да се освободя от нея.
Трябва да се освободя.
Това не е истинско.
Но, Роуз,
твоят ум го прави такова.
Какво си ти?
Защо ми причиняваш това?
Защото твоят ум
е толкова неустоим.
Не можеш да избягаш от своя ум, Роуз.
Това е…
Това е моят ум.
И ти не можеш да избягаш от него.
Роуз!
Майчице.
Добре ли си?
Може ли да вляза за малко? - Да.
Къде беше?
Съжалявам.
Съжалявам, че те набърках в тази отвратителна каша.
През повечето си живот
аз се боя да допускам хора твърде близо до себе си.
Боях се от това...
какво биха видели, ако се вгледат в мен.
Затова издигах стени и държах другите надалеч.
После…
срещнах теб
и почувствах как стените рухват.
Това ме уплаши до смърт.
Затова…
бях себична и несправедлива с теб.
Ужасно съжалявам за това.
Отново проявявам егоизъм дори като те питам,
но мислиш ли, че…
бих могла да остана тук и…
да поспя?
Би ли могъл
да останеш до мен, докато спя?
Моля те.
Да, разбира се.
Винаги ще бъда до теб.
Не.
Не, не.
Не.
Роуз.
Не, не!
Роуз!
Роуз, отвори!
Отвори вратата.
Роуз!
Роуз.
Не!
- По дяволите.
Дръж се. Идвам!
Не!
Роуз!
Не!
Роуз.
Роуз?
Превод на субтитрите: МИЛЕНА БОРИНОВА