Vzdávám Tobě díky, Králi živý a věčný,
žes mi vrátil mou duši ve Své milosti.
MEZINÁRODNÍ GEMOLOGICKÝ INSTITUT
DIAMANTŮM ROZUMÍME HLAVNÍ MĚSTO DIAMANTU OD R. 1447
- Brýtro. Dneska nějak brzo. - Že to říkáš zrovna ty.
- Už jsi viděl skóre? - Ještě ne.
Beerschot zase prohrál, osm rohů.
- Letos jsou nevyzpytatelný. - Já už nad nimi zlomil hůl.
- Kafe? - Bůh ti žehnej.
Janki?
Co se stalo?
Janki?
Stop! Stop!
Nech toho!
Ne!
Janki… Janki, prosím.
Kód tři, pošlete posily, kanceláře Wolfson.
Janki, co děláš?
Janki!
Slyš, Izraeli, Hospodin je náš Bůh, Hospodin jediný.
Má moji zbraň!
Hospodin je náš Bůh…
- Janki! - Otevřete ty dveře!
Slyš, Izraeli, Hospodin je náš Bůh, Hospodin jediný.
Polož to!
Janki, ne!
Ne!
SUROVÉ DIAMANTY
- Čau, Pete. - Noe.
Kde seš? Čekáme tady na tebe.
- Sorry, něco mi do toho vlezlo. - Jak to myslíš?
Žádnej strach, zítra se vrátím.
- Kde kurva seš? - Daleko ne.
Schůzka je za hodinu! Kerra tě vykostí.
Tenhle kšeft musí vyjít. Už takhle jsme na suchu.
- Co jí mám říct? - Nic.
Řekni jí, že ses mi nedovolal.
Ne. Ať jsi kdekoli, tyhle chlápci jsou nebezpečný.
A věří jenom tobě.
- Musím jít. Ozvu se pak. - Potřebuje tě.
- Pojď, Tommy. - Čůrat.
Za chvilku, pojď.
Dobrý den.
Tu máte.
Pardon za ten účes, to nebyl můj nápad.
A tohle je moje pýcha a radost.
Pochází z Londýna, matka je Britka.
Aha, dobře.
- Tommy McCabe? - Ano. Příjmení má po matce.
A ta tu není?
Ne, bohužel před dvěma lety zemřela.
Tady mám její úmrtní list.
- Já fakt musím, tati. - Dvě minuty.
To už říkáš půl hodiny!
Mám tady tátu s nedostatkem papírů. Můžeš sem?
Díky.
- Co je za problém? - Má jen tohle.
Pane, potřebujeme potvrzení, že jste zákonný zástupce.
Dal jsem vám, co mám.
Tuhle cestu jsme neplánovali. Co po mně chcete?
Test DNA?
Máte někoho, kdo by vám mohl poslat rodný list?
To nepomůže, nejsem tam napsaný.
Jak to?
Jak to? Jeho matka ho do šesti let vychovávala sama.
Pak umřela a já jsem jediný, koho ten kluk má.
A teď tu stojí, sotva drží moč
a nechápe, proč nemůžeme jít.
Takže pokud nemáte jiné otázky,
ocenil bych, kdybyste nás pustili na záchod.
Jděte.
Díky. Tak pojď.
Na světě není město s takovým množstvím kokainu
v odpadních vodách jako Antverpy.
Ano, slyšel jsem.
Co na ten titul říkáte? „Hlavní město kokainu“?
Náš přístav je významnou vstupní branou do Evropy,
přitahuje přemíru ekonomické činnosti. Bohužel…
Bohužel přitahuje i obchodníky s drogami.
Ano, máte pravdu, ale my…
Podle kritiků by se město mělo snažit víc,
zejména pak albánská mafie si dělá, co chce.
To je nesmysl. Válku proti drogám město vede každý den.
Jen v tuto chvíli policie prohledává Ovocný přístav,
probíhá vyšetřování několika podezřelých dovozců
a lidé…
Tak…
Tohle samozřejmě není všechno.
Během soudního řízení předložíme další důkazy.
Musím říct, že vaši kolegové nám moc pomohli.
No, to nebude nutné.
Za určitých podmínek bude můj klient ochotný podepsat doznání.
Samozřejmě půjde o čísla.
Dvacet osm milionů je bohužel poněkud vysoké číslo.
Na tom se jistě všichni shodneme.
Ale jsem si jistý, že se dohodneme na nějakém kompromisu.
My ale nenabízíme dohodu.
Můžeme si promluvit?
Ten muž umožnil pašerákům drog
vyprat přes jeho banku miliony.
Miliony, s jejichž pomocí otrávili naše město.
Tady mu peníze nepomůžou.
Nechme emoce stranou, souhlasíte?
Víte dobře jako já, kolik by za takový proces náš stát zaplatil,
a proces by trval celé roky.
Jsme více než ochotni za tu dohodu zaplatit nemalou částku.
Však zaplatíte.
Bude nový soud.
A u toho soudu bude váš klient odsouzen.
O tom, kolik zaplatí, rozhodne soudce.
Mimochodem, pobyt za mřížemi máte jistý.
Ale no tak, to je nepřijatelné.
Haló?
Obrátím se na státního zástupce. Uvidíme, co na to řekne on.
Do toho.
Skončili jsme, ne?
Maartene!
Mám zprávy z přístavu, Jo.
- Dobré zprávy? - Možná.
A? Je tam naše jméno?
- Ne. Jméno „Wolfson“ tu není. - Výborně.
- Děti, jdeme. - Elezi.
- Doprovodím je, mami. - Leyzere, jděte s tátou.
Kde je Gila?
Dej na sestřičku pozor.
Pojďte. Pojďte za mnou.
Mami, prosím tě, nech to na mně.
Odveď je.
- Všechno v pořádku? - Ano.
Dobře.
- Co se děje, Eli? - To nic, mám to pod kontrolou.
- Tak? - Ne.
Ti psi.
Rabbi Arje je na jejich straně.
- Eli, musíš promluvit s otcem. - Ten mě neposlouchá.
Benny, v čem je problém?
Jde o hrobové místo. Jelikož…
Jelikož se zabil, nechtějí ho dát k rodině.
Vlastníci sousedních míst nechtějí být pohřbeni
vedle… „hříšníka“.
Hanba jim.
Nabízejí místo v nové části hřbitova.
Naprosto úctyhodné.
Ale váš otec považuje celou situaci za ponižující.
Nechce vylézt z auta.
Jak jsem řekl vašemu bratranci Bennymu, nemůžu vám dát jméno vlastníka.
To Fruhman, vím, že to dělá on. Jeho otec leží o dvě místa dál.
Prosím, na nové části hřbitova není nic špatného.
- Je mi líto, zesnulý čeká. - Ano, kvůli vám!
Můj otec vám dal nejeden dar.
Líbali jste mu ruce.
A teď… co děláte, je… ostuda.
Počkej, počkej.
Tohle je naše? To uprostřed?
Ano, ale je zabrané.
Vaším dědečkem, nechť odpočívá v pokoji.
A vedle je místo pro našeho otce, dej Bůh ať žije dlouho?
Ano.
A to vedle? Okolo jsou naši příbuzní, nikdo nemůže nic namítat.
Ano, to je volné.
- Ale… - Je vyhrazeno pro nejstaršího syna.
Je to jediné řešení, Eli.
Pronesete modlitbu.
Ano.
Požehnán buď, Pane, neb tvůj rozsudek spravedlivý jest.
Ty vytrvej do konce. Pak odpočineš, ale na konci dnů povstaneš ke svému údělu.
- Amen. - Amen.
Jankieli, synu Ezrův a Sářin, nezapomeň jméno své.
Prach jsi a v prach se obrátíš.
Nechť ti milosrdní odpustí hříchy tvé.
Odteď jen rodina.
Ach, mami.
Vezmeš děti k autu? Budu tady.
Neboj.
Noe.
Nevěřím vlastním očím.
Ahoj. Kdopak jsi ty?
Tommy, to je tvá teta Adina.
- Dobrý den. - Dobrý den!
Moc mě těší.
Budou se mnou mluvit?
Promiň, že jsem nezavolala.
Co se stalo?
Tady ne.
Nashle, zatím.
Skrýš v jednom z kontejnerů Albánců.
Nic jiného nenašli, jen falešné pasy.
- Peníze? - Nic.
Aha. A tohle policajtům trvalo čtyři týdny?
Ne, našli to náhodou. Jo.
Vzali psy a prohledaly kontejnery na drogy,
peníze a zbraně.
Ta skrýš se otevřela dneska ráno, když kontejnery přesunuly.
- Neuvěřitelné. - Ano.
Teď chtějí prohledat všechny zkonfiskované kontejnery kvůli skrýším.
Jestli tam byli psi, tak tam peníze nejsou.
Ano, ale nějak ty peníze přeci dostávat musí.
Bankovní převody jsme zablokovali a přes letiště to taky nejde.
Jedinou možností je přístav.
Peníze tečou tudy, jen je musíme najít.
Inu…
Nebyl ve své kůži už nějakou dobu.
Jenže o tom nechtěl mluvit.
Bavilo ho pracovat pro firmu?
Nevadilo mu to, ale nikdy do toho nebyl zapálený.
Podle mě to dělal, protože věděl, že to potěší otce.
No jistě, všichni dělají, co chce otec.
- To není pravda. - Ale no tak, Adino.
Jak dlouho jsi musela čekat, než ti dovolil obchodovat s diamanty?
Byla jsi z nás nejlepší a stejně chtěl, abys učila.
Ano, ale nakonec mi to povolil.
Jako první ženě za čtyři generace. To se mu musí nechat.
A proč ty si stěžuješ? To ty jsi byl jeho mazánek.
Jeho místo jsi měl zaujmout ty, tedy než jsi odešel.
- Jsme tady. - Nikdy se mě neptal, jestli to chci.
Dej mi pět minut, promluvím s otcem.
V žádném případě. Prosím, Adino, nech mě být!
Je tvůj bratr.
- Co říkají? - To nic.
Poslechni srdce.
Nedovolím, aby naši rodinu zostudil ještě víc.
Chci mluvit s otcem.
Vyřiď mu, že pro otce je mrtvý.
Chci vědět, co se stalo Jankimu, Eli.
Najednou se o Jankiho zajímá. Kde jsi byl těch 15 let?
Řekl ti něco?
Kdyby se nám Janki svěřil, tak pro něj teď netruchlíme.
Pomůže nám někdo?
Josi, co se stalo? Co se stalo?
To ti gangsteři. Prý jim Janki dluží peníze.
Ale ne, ty krvácíš!
Tati!
- Co děláš? - Tommy.
Promiň. Promiň.
Máš hlad? Jo?
Pojď, půjdeme. To nic, nelam si s tím hlavu.
Dáme si šoulet, jo?
Nic mu není.
Až skončí šiva, zjistím, o co jde.
To je až za týden. Musíme něco dělat, Eli.
Kvůli Gile.
Podívej, jak je vyděšená. Chuděrka.
Teď se nemusí ničeho bát.
Miri, přines jí vodu.
Potřebuje víc než jen vodu, tati.
Já se o to postarám. Jdi.
Miri?
Taková blamáž…
Přijdou si sem, k nám domů, vyhrožují nám, jako kdyby…
Vážně to dospělo až sem?
Dřív existovala pravidla, respekt, zdvořilost.
Takoví grázlové by se sem ani neodvážili.
Nevím…
Uvidím, co se dá dělat, dá-li Bůh.
Nezapomeň na kugel.
Noe! Noe!
Přijmi mou upřímnou soustrast.
- Díky, žes zavolal. - Jo, já musel.
Dobrý den.
- Ten je tvůj? - Zíráš, co?
Ten čas letí.
- Mám hlad, tati. - Ty máš hlad?
Tak to jsi na správném místě. Pojďte.
- Meire! - Ano?
Přines šoulet pro toho chlapce.
Něco k tomu, pane? Brambory, řízek?
- Chceš kuřecí nugetky? - Ano, prosím.
Sammy, nepřišel jsem na šoulet.
Pojďte.
Neřekli, za co jim Janki dluží?
Nepřišli si pokecat.
Hele, lidi říkají…
A nemusí to být pravda, ale říká se,
že tvůj brácha, pokoj jeho duši, hodně sázel.
Dostihy, fotbal, všechno, na co se sázet dá,
a to u ne úplně poctivých sázkařů.
A lidí říkají, že sázel hodně.
Prý sázel peníze, co nebyly jeho.
Vyhrabal si jámu, ze které se nešlo dostat.
- Proč si neřekl o pomoc? - Komu? Rodině?
Styděl se.
Věděl, že s něčím takovým nemůže za otcem jít.
Půjčíš mi mobil, tati?
O jak velký dluh šlo? Vydělávají přece miliony.
Obchod s diamanty není, co býval.
Hodně se změnilo, co jsi odešel.
Vzpomínáš na časy, kdy se obchodníci vraceli domů
s kapsami plnými dolarů, ale ty časy jsou pryč.
Jezdí sem turisti, na takzvané „diamantové okruhy“.
Průvodci se chvástají výrazy jako „hlavní město diamantu“.
„Každý den se tu zobchodují diamanty za 100 milionů dolarů.“
Ale u mě v kuchyni jsou lidi, co dřív v té čtvrti pracovali.
Obchodníci s diamanty?
Práce je, ale už to není jistá obživa.
Dneska jsou i židovští instalatéři.
Poslyš. Poptám se, jestli někdo neví, co jsou ty parchanti zač.
Díky.
Našli jsme další dva pasy a falešné občanky.
Zbytek ještě zkoumáme.
- Kolik jich ještě je? - Osmdesát, ale ty skrýše jsou malé.
S tím, co Albánci vydělávají, můžou zaplnit hodně kontejnerů.
- A dělají to? - Možná.
Ale nemůžeme si být jistí.
Za týden tudy projde 150 tisíc kontejnerů.
A kontrola prověří jen dvě procenta. Je to loterie.
- Loterie, co nejde vyhrát. - To ne.
Ale s tou bankou jsme vyhráli, ne?
Částečně. Hlavní žalobce chce s tím ředitelem uzavřít dohodu.
Alespoň ho donutíme zaplatit.
Důležité je, že teď Albánci nemůžou dál prát
špinavé peníze přes banky. Ne?
- Van Goethemová! - Už jdu.
Všechny je zavřít nedokážeme, Jo.
Ale můžeme to zkusit, Nicole.
Eli se tak chovat neměl.
- Je Tommy v pohodě? - Jo.
Moc nechápe, o co vlastně jde.
- Mluvila jsi s tím zbitým? - Jo.
Eli se o to postará.
Hileli?
- Ano? - Pojď sem!
- Věděla jsi o tom? - O čem?
O Jankiho dluzích.
Ne.
Nikdo o tom nevěděl.
A co ty?
Promiň, že jsem se doteď nezeptala.
Jak se máš?
- Pořád děláš v tom skladu? - Jo.
Máme různá oddělení. Já mám na starost dopravu.
- Ano, mami? - Přines Tommymu tu peřinu se zvířátky.
Tak…
A je to, to by mělo být vše.
To je dobré. Dobrou noc.
Tak, Tommy.
- Našel jsi všechno? - Jo.
Dej mi polštář.
Dík.
Musím teď jít. Zvládneš to tady?
- Kam? - Jen za roh.
Musím si s někým promluvit, než pojedeme.
Nebudu tam dlouho.
Na záchod trefíš, ne?
Tak, jdeme na to.
Raz, dva, tři…
- Dobrou noc, kamaráde. - Dobrou.
Je to tvůj táta?
- Co? - Ten, s kým chceš mluvit?
Ne, ten se mnou mluvit nechce.
Proč ne?
No…
Trochu se zlobí, to je celé.
- Provedl jsi něco? - Ne, ne, ne. Ne.
Jen jsem…
Už jsem nechtěl žít jako on.
Chtěl, abych zůstal, ale…
- Já musel pryč. - Proč jsi musel pryč?
Těžko se to vysvětluje.
Poslyš, Tommy, dneska jsme spolubydlící, takže…
nezapomeň na zlaté pravidlo.
- Vysedět… - Neprdět.
Tak jo, kamaráde.
Uložím tě. Tak…
Dobrou noc, Tommy.
SCHŮZKA ZÍTRA V POLEDNE KERRA CHCE UZAVŘÍT OBCHOD
ZMEŠKANÉ HOVORY: PETE (4)
- Co tady děláš? - Musel jsem tě vidět.
- Kde jsou děti? - U mé matky.
- Jak to zvládáš? - Co chceš, Noe?
Mrzí mě, že jsem tě opustil.
Ublížil jsem ti.
Teď to chceš řešit?
- Ponížil jsi mě. - Já vím.
Já jen…
- Nedokázal jsem ti čelit. - A teď ano?
Mám o tebe starost.
Doufám, že mi odpustíš.
Wolfsonové…
Jste všichni stejní.
Každý vás musí mít rád. Bůh chraň, aby vám někdo křivdil.
Ale když jde do tuhého, „puf“…
…zmizíte.
Bůh ví, jakou pohromu na nás Janki přivolal.
Děti jsem nechala u matky,
protože se bojím, že by mohli přijít i sem.
- Co říkal Eli? - Eli…
Jeho slova neznamenají nic.
Gilo.
Gilo, podívej se na mě.
Nedovolím, aby ti někdo ublížil.
Noe, prosím.
Gilo?
Přijmi mou upřímnou soustrast.
S tím sázkařem je neradno si zahrávat, Noe.
Neměl bys tam chodit sám.
Sammy, někdo volá, musím to vzít.
Noe…
Pete, já vím, omlouvám se.
Měl jsi tu dávno být. Co se kurva děje?
Osobní záležitost, ještě nemůžu zpátky.
Děláš si prdel? Ta schůzka za chvíli začíná.
Kerra bude zuřit.
- Řekni, že se vrátím, jak to půjde. - Jo, to se jí bude líbit.
Vedoucí?
Pardon.
Vylil jsem si na sedačku kafe. Pomůžete mi to odstranit?
Počkejte v autě, hned tam jsem.
Díky, jste hodný.
Na koho sázíte?
Co?
Píšete si sázky, ne? Do knihy.
Co seš kurva zač?
Myslíš si, že ti dlužíme prachy.
Můj brácha se kvůli tobě zabil. To ti nestačí?
Dobře mě poslouchej.
Ten, kdo něco dluží, seš ty.
A být tebou, modlím se, abych si to nepřišel vybrat.
Zasraný židi. Já se poseru.
Je to tady.
Janki žadonil, abych mu dal víc času.
„Prosím, ještě čtrnáct dní, ještě tři týdny.“
Řek jsem mu, ať jde za tím svým zazobaným bráchou.
Ale ten ho s tím poslal někam.
Janki mi pořád dluží 227 tisíc, jasný?
Vyřiď svojí famílii, že to chci zpátky.
A věř mi, já si dluhy umím vybírat.
Takže, jarmulko…
Buď hodnej židák a táhni do prdele. Než skončíš jako brácha.
Prosil tě o pomoc, a tys ho nechal umřít, vrahu!
Noe, Noe, Noe!
Co to do tebe vjelo? Co se děje?
Nech mě!
Co se stalo?
Omlouváme se za to. Omlouváme se.
V klidu. Prosím.
Posaď se.
Nuže…
Pověz nám, co se stalo.
- Co ten tady chce? - Se ptáš ty?
Benny je teď víc než jen bratranec. Je u každé rodinné záležitosti.
Tak spusť. Chceme to slyšet.
Co po nás chceš?
Pravdu.
Když se Janki dostal do potíží, šel za Elim. Byl zoufalý.
- A Eli mu odmítl pomoct. - Ne, ne, ne, ne.
- Je to pravda? - Ne!
Ano, mluvili jsme spolu, ale nikdy se mi svými problémy nesvěřil.
- Nikdy se nezmínil… - Žádal tě o pomoc.
Neměl se do toho sázení namočit.
Už jednou jsem mu pomohl. Pomlčel jsem, ale chtěl jsem, aby přestal.
Říkal jsem mu, že nás tím zničí, že tím zničí firmu,
ale on to nechtěl slyšet.
Ohrožoval naši pověst, to jsem nemohl dovolit.
Přestaň s pověstí.
Janki je mrtvý právě kvůli ní.
Obětoval jsi kvůli ní vlastního bratra.
- Noe… - Takhle se mnou nemluv, ty zrádče.
Chráním dědictví, které ty jsi pošlapal.
Máš chránit vlastní krev.
V tom je přesně problém, v té kultuře „cti“,
v tom mlčení, v šeptání.
Vy se ptáte, proč jsem odešel?
Podívejte se na sebe.
Pláčete a modlíte se za Jankiho,
ale kde jste byli, když váš potřeboval?
A kde jsi byl ty?
Máš pravdu.
Co se stalo Jankimu, se nedá odčinit.
Nikdo to neodčiní.
Opustili jsme ho všichni.
Ale máme teď morální povinnost ochránit jeho rodinu.
A to za každou cenu.
Že, otče?
- Eli… - Vůbec neví, o čem mluví.
Takové peníze nemáme.
Musíme Jankiho dluh splatit.
Ta drzost sem přijít a říkat nám, co máme dělat.
Odkdy ti na rodině záleží? Na Jankim?
Chceš, aby Gila tenhle byt prodala?
- Aby skončila na ulici? - Prosím tě, nikdo na ulici neskončí.
Gila si najde nového manžela, dá-li Bůh.
Myslíš? Vdova po muži, co si vzal život?
Víš, že si to teď nemůžeme dovolit.
Janki už nadělal potíží dost.
Nechal je tu Janki.
Banky firmám obchodujícím s diamanty už nepůjčují.
Skutečnost je taková, že jsme přišli skoro o všechny zákazníky.
Jsme na ně moc malí.
A otcovi klienti? Denně s nimi chodí na bohoslužby.
Ano. Otec, Bůh žehnej jeho dobrému srdci.
Roky jim byl loajální a oni ho odkopli jako prašivého psa.
Každý se teď stará sám o sebe.
Jsme na to sami.
Co budeme dělat?
Kurva…
Jdu splatit dluh.
Jsou to luxusní hodinky, stojí majlant.
- To nestačí. Janki mi dluží… - Víc nedostaneš.
Doporučil bych poděkovat a hodit zpátečku.
Naser si.
Jsme dohodnutý?
Židáku zasranej!
Skončili jsme?
Výborně.
Jestli ještě někdy uvidím ty tvoje gorily, nebudu tak milej.
- Kde to je? - Čůráku.
Díky.
- Co jsi udělal? - Vyřídil to.
- Jak? - Už nás nebudou obtěžovat.
Slibuju.
PETE ZAVOLEJ mi A VYSVĚTLI, CO SE DĚJE
Gilo.
Já… vracím se do Londýna.
Fajn.
Můžu ti zavolat?
Proč?
Abych věděl, že je všechno v pohodě.
Nic není v pohodě.
Musí být fajn si přijít a zase jen tak odejít.
Nečekej, že ti za ten tvůj týdenní pobyt tady budu vděčná.
- Chytím tě. - Nechytíš, Hileli.
Nechytíš. Jsem rychlejší.
Neuvěřitelné. Za pouhý týden.
Jo, padli si do noty.
Rodina je mocná věc.
- Jsi si tím jistý? - Čím?
- Že nechceš zůstat? - Adino…
Noe, pořád je to tvůj domov.
Otec se mnou ani nepromluví.
- Tommy! - Jo!
Ještě dvě minuty, už půjdu!
Janki způsobil víc potíží, než si myslíš.
- Jak to myslíš? - Před nějakým časem
začal obchodovat s pochybným překupníkem z Dubaje.
Eli ani já jsme to nevěděli.
Vše probíhalo v hotovosti.
Teď už vím, že tak asi financoval ten svůj hazard.
Každopádně…
Naposledy, co mu Janki prodal diamanty,
ten člověk nezaplatil.
A vy musíte zaplatit dodavateli.
Jeden a půl milionu euro.
Před otcem jsme to utajili, ale…
Ještě před deseti lety bychom to nějak splatili,
ale dnes… nemožné.
Fogel, ten dodavatel, kvůli tomu svolal valnou hromadu.
Jestli nás donutí zaplatit, Wolfson Diamonds končí.
Tommy! Tak pojď, rozluč se!
Noe? Noe.
Měli bychom to řešit jako rodina.
Vážně už musíme jet?
Ano. Taxík už je tady. Sundej si to.
- Proč? - To není pro tebe.
- Čau, Tommy. - Jdi si pro batoh.
Promiň, Adino.
- Pojď. - Vrátíme se?
Tati?
VÝJEZD NEPARKOVAT
Připoutej se.
Půjčíš mi mobil?
- Brusel-Jih, pane? - Ano.
Vy jste Wolfson?
- Co? - Vaše jméno, pane. Jste Wolfson?
Babi!
Tomíku? Celý týden vás sháním. Kde jste?
Jsme v Antverpách, v Belgii.
Opravdu?
Tohle jsme našli v jednom z kontejnerů.
- Surové diamanty, nebroušené. - Těch je hodně.
Mají hodnotu přes milion.
Pokud vy nebo někdo ve vašem okolí trpí psychickými potížemi
nebo myslí na sebevraždu, pomoc najdete na wannatalkaboutit.com.
Překlad titulků: Petr Remis Čermoch