NETFLIX PRESENTERER
"Når dansen er over…
ROMEO OG JULIE
…skal jeg gå dit hun står,
og ved å berøre hennes, skal jeg velsigne min egen, grove hånd.
Har jeg elsket før? Øynene mine har løyet.
For jeg har aldri sett ekte skjønnhet før nå i kveld."
Og derfor er Romeo og Julie verdens mest romantiske
og tragiske kjærlighetshistorie.
Noen spørsmål?
-Ja. Cindy? -Kan vi gå og mate slangen nå?
Greit.
Og så er det lesetid, ok?
Fortere! Livet er et kappløp.
Likte de Romeo og Julie?
Det viser seg at Shakespeare ikke har en sjanse mot en slange.
Du prøver å utvide horisonten deres,
men uten en sulten larve i historien, er løpet kjørt.
Ungene ville vite om ferien min,
og jeg kunne ikke snakke om Verona uten å nevne Romeo og Julie.
Du kan ikke bestille pizza uten å nevne det.
Hva skal jeg si? Jeg er en fan.
Ja, slik Kathy Bates var en fan i Kidnappet.
Når vi snakker om turen…
Jeg må be deg om en liten tjeneste.
-Jeg tar ikke Beatrice. -Det trengs ikke.
-Bra. Jeg liker ikke slanger. -Hun må bare mates.
-Mates? -Ja.
-Med hva? -En mus.
-Nei takk. -Den er frossen.
-Er det bedre? -Det er bare for én uke.
-Jeg vet ikke. -Ja, og du vet…
Ta henne med hjem, fordi hun blir litt deprimert…
-Ok, men du skylder meg en tjeneste. -Jeg betaler mani-pedi.
-Det koreanske stedet? -Greit.
Jeg sier bare ja fordi du endelig drar til Verona.
Du har planlagt dette i årevis.
Jeg er så glad jeg ventet. Nå har jeg noen å dele det med.
-Jeg blir ikke overrasket om Brandon frir. -Tror du det?
Ja. Han vet hva turen betyr for deg. Fins det noe bedre sted å forlove seg?
Han har vært rar i det siste.
Det er som Shakespeare sa: "Om du attrår, må du gi henne en ring."
-Nei, jeg tror det var Beyoncé. -Forlovedé.
Så da tenkte jeg: Hvorfor ser jeg etter restauranter på Tripadvisor?
-Så jeg skrev til Silvio… -Hvem er Silvio?
-Han er House 'n Host-utleieren vår. -Ok.
Han ga meg en liste over steder som bare lokalbefolkningen vet om.
Nå kan vi få en ekte italiensk opplevelse i stedet for en Lonely Planet-turistfelle.
-Kult. -Det er en stor vinfestival i byen.
Så alle restaurantene blir fort fulle.
Så jeg har reservert bord til lunsj og middag hver dag vi er i Verona.
-Hva? Har du reservert 14 måltid? -Ja.
Hvorfor det?
Bør jeg reservere frokosten også? Jeg tenkte vi kunne spise den i villaen.
-Da går vi ikke glipp av noen omvisninger. -Hvilke omvisninger?
-Alle sammen! -Ok.
-Den er laminert. -Ja.
Jeg tenkte vi kunne starte med Casa di Giulietta fra 10.00 til 12.30,
fulgt av Club Di Giulietta 12.45, der vi kan, bare gled deg…
Ok?
Se sekretærene svare på kjærlighetsbrev skrevet til "Kjære Julie".
-Er dette et sektordiagram? -Ja, jeg ville ikke ha søyler.
Kan vi ikke bare improvisere litt?
SPONTANITET 7 %
-Flott. -Ta det med ro. Dette er bare Verona.
Vi har en egen plan for vinsmakingsdagen i Bardolino.
Julie…
Jeg tenkte at det er mer effektivt å ta toget enn å leie bil.
-Det går ikke. -Jo da.
Streiken er over. Jeg har bestilt to periodebilletter.
-Vi kan gå av og på hele uka! -Nei, dette går ikke!
Julie, du er flott.
Så flott, og tiden vi har hatt sammen
har bare vært så…
-Flott? -Ja.
Men jeg tror at jeg bare trenger litt tid til å tenke, for tingene har gått så fort.
-Vi har vært sammen i fire år. -Jøss. Har det vart så lenge?
Hei. Hvordan går det? Velkommen til La sorte.
Jeg er kelneren deres, Blake.
Dere har allerede drinkene deres. Vil dere høre om dagens rett?
-Han slår opp med meg. -Jeg kommer tilbake med brødet.
Hva med Verona?
Du må jo dra.
Dette har jo vært din tur. Vi kan se hvordan vi ligger an når du er tilbake.
Jeg vet hvordan jeg ligger an, så…
LA VILLA ROMANTICA MED UTSIKT TIL JULIES BALKONG!
VERT: SILVIO D'ANGELO
-Hei. -Hei, Jules.
Hvordan går det?
Likedan som sist du spurte for fem minutter siden.
Jeg er bekymret for deg.
-Kjærlighetssorg er fælt. -Ja.
Hvor ille er det? På en skala fra én til Adele?
Jeg klarer meg. Seriøst.
-Ring meg når som helst, ok? -Ja da.
-Glad i deg. -Enda mer glad i deg.
Ha det.
Brandon dumpet henne. Jeg vant veddemålet.
OVERSETT L'AMORE TROVA UNA VIA
KJÆRLIGHETEN FINNER EN VEI
BEKREFTET!
Velkommen til Minneapolis flyplass.
Vi minner om sikkerhets…
VERONA: FORSINKET
Det går bra.
Ombordstigningen har startet til Amore Airlines' flight 816 til Verona.
Det er oss!
JULIES VERONA-TUR
Beklager.
Det er visst oss to.
ITALIA ER FOR KJÆRESTER
Taxi. Hei!
Taxi!
Signorina.
-Er du en Uber? -Jeg er Uberto.
Det får holde.
-Første gang i Italia, bella? -Ja.
Og jeg håpet ferien ikke ville ende på flyplassen.
Hvor kommer du fra?
-Minneapolis. -Mini-Napoli.
-Nei, Minneapolis. -Sì. Mini-Napoli.
-Mini-Napoli, no? -Ja da, greit.
Greit. Ja. Bare Mini-Napoli.
Uberto!
Det er en bil! Styr!
Vil du prøve cannoli, bella?
-Kan du holde øynene på veien? -Mia mamma lager det fra bunnen av.
Uberto!
Det er mammas oppskrift, den beste cannolien i hele Veneto.
Det skyldes ricottaen.
-Takk. -Ciao, bella.
DITT PLANLAGTE OPPHOLD
Selvsagt.
Unnskyld meg. Hei, unnskyld!
Ta det rolig. For en snill pus.
-Helvete! -Hvem er du?
-Jeg? -Hva gjør du her?
Beklager. Er du sprø? Du kom bare rett inn.
-Vent. Herregud, hva… -Nei. Jeg har leid villaen denne uken.
Jeg kan bevise det for deg. Ser du?
Julie Hutton, House 'n Host.
Bekreftelseskode HZ4RB6. La Villa Romantica.
-Fra 9. april til 16. april. -Hyggelig å møte deg. Charlie Fletcher.
Vacay-n-Stay.
Bekreftelseskode 214TRSP. La Villa Romantica.
Fra 8. april til 15. april.
Ok, det er opplagt noe galt med bestillingen din.
Jeg beklager. Jeg har akkurat fløyet hit fra Minneapolis.
Jeg har hatt en veldig lang dag, så om du bare kan forlate villaen
til vi har funnet ut av dette, ville det vært flott.
Ok. Ja da. Bare gi meg et par minutter.
Jeg skal samle sammen tingene mine og dra.
Takk.
De har opplagt ikke sarkasme i Indianapolis.
-Minneapolis. -Samme greia.
Ok, jeg skal bare ringe Silvio og få orden på dette
og forklare at du har gjort en stor feil.
Vent, hvorfor er du sikker på at jeg gjorde feilen?
Det var ikke meg.
-Hvordan vet du det? -Jeg gjør ikke feil.
Jeg sier ikke at jeg er perfekt, bare veldig omhyggelig.
-Du høres artig ut. -Jeg står ikke i trusa, full av chianti.
Det var en barolo. En veldig god en.
Buongiorno! Dette er Silvio D'Angelo.
Legg igjen en beskjed, så ringer jeg tilbake subito. Ciao.
Hei, Silvio, det er Julie Hutton. Jeg har bestilt villaen din denne uken,
men det står en ufyselig og veltrent fyr her
som påstår at han har leid den i den samme perioden?
Om du kan ringe tilbake så snart du hører dette, ville det vært flott.
Er alt i orden?
Jeg la igjen en beskjed, men han ringer sikkert straks tilbake.
-Hva? -Første gang i Italia, hva?
Ja. Og så da?
Italienerne gjør ting i sitt eget tempo.
Du har flaks om han ringer før uken er omme.
Jeg har leid denne villaen av ham de siste seks årene.
Jeg har aldri møtt ham. Om jeg var deg, ville jeg tatt neste fly til Michigan.
-Minnesota. -Igjen, samme greia.
-Prøv å bytte til et annet tidspunkt. -Et annet tidspunkt?
Jeg har ventet på denne turen i hele mitt liv.
Ok? Det må være et hotell i nærheten.
-De er bestilt til Vinitaly. -Vinitaly.
-Europas største vinmesse. -Ja.
Og om du ikke bestilte rom for ett år siden,
er du det italienerne ville kalle nella merda, som betyr…
Jeg vet hva merda betyr.
-Ok. Ja. -Takk.
Er det så vanskelig for deg å vise en smule medfølelse?
Jeg viste en smule forrige uke. Det var flott. Synd at du ikke så det.
Jeg må sove, ok? Jeg trenger å sove.
Jeg har vært oppe i 22 timer…
Fin historie, gleder meg til slutten. Jeg har ting å gjøre.
Kan jeg sove her? Bare til i morgen når vi får løst dette med Silvio.
Jeg har virkelig ingen steder å dra. Vær så snill?
-Greit. -Takk.
Men bare fordi du er virkelig ynkelig.
Når det gjelder det, hvor fikk du den teite genseren fra?
-På flyplassen. -Akkurat.
Ok, hvor er soverommet?
Det er bare ett soverom her. Du får…
…sofaen.
Velkommen til Villa Romantica.
Ciao.
-Buongiorno, Silvio! -Hvordan går det?
-Buongiorno, Silvio! -Ciao, Giovanni!
Buongiorno.
Jeg er Silvio D'Angelo fra House 'n Host.
Jeg har med mange gaver fra det lokale markedet.
Parmigiano, prosciutto.
Olivenolje.
Charlie!
-Buongiorno, Silvio. -Buongiorno, Charlie.
-Jeg trodde du sa du aldri hadde møtt ham. -Jeg løy. Jeg prøvde bare å bli kvitt deg.
-Silvio kommer innom veldig ofte. -Hvorfor er du på gulvet, signora?
-La meg. -Takk.
Signora Hutton, det er en stor glede å ønske deg velkommen til Verona,
kjærlighetens by.
-Ja. -Du kaster bort tiden med henne.
Hun er il gelo.
-Nei. -Sì. Som gelato.
Jeg er ikke som gelato. Jeg er bare sur for dobbeltbookingen.
-Noe Silvio sikkert vil ordne opp i. -Selvsagt.
Så kan du forklare Mr. Fletcher at jeg har leid La Villa Romantica denne uken?
-Med glede. -Grazie.
Signor Fletcher, signora Hutton har leid villaen denne uken.
Greit. Kan du forklare Ms. Hutton at jeg har leid La Villa Romantica til fredag?
-Så klart. -Grazie.
Signora Hutton, jeg er redd signor Fletcher også har leid villaen…
Nei. Hva har skjedd?
Det er en misforståelse. Kona mi, Sophia, tar seg av House 'n Host.
Hun gjør aldri feil. Ikke en eneste gang. Aldri.
-Men kjæresten min… -Au da.
Hun tar seg av villaen på Vacay-n-Stay. Hun er ikke så smart.
-Ser du? En misforståelse. -En misforståelse?
Ja, det er synd at kona og kjæresten din ikke er samkjørte.
Ja. Men spørsmålet er, hva skal vi gjøre med det?
Kanskje dere kan dele?
Endelig er vi enige om noe.
-Nei. -Dere får rabatt.
Nei, jeg vil ha villaen min.
Jeg vil ikke dele den. Særlig ikke med Bigfoot.
-Hun har rett. -Takk.
Du må gi henne rett. Ellers når hun ikke opp.
-Dette er et mareritt. -Eller kanskje det er destino?
Som jeg sier i oppføringen:
-"L'amore trova una via." "Kjærligheten finner en vei."
Det ligner veldig på en replikk fra Jurassic Park. Stjal du den derfra?
-Nei. -Er det ikke noe du kan gjøre?
Ikke mist motet, signora Hutton. Ting ender alltid bra i Verona.
Å ja. Bare spør Romeo og Julie.
Ikke glem å gi meg fem stjerner på House 'n Host.
Fem.
Kos dere. Ciao.
-Fem stjerner? -Han hadde med veldig god prosciutto.
Helvete heller.
Før du begynner med det, vil jeg advare deg.
Jeg er britisk, ok? Jeg takler ikke åpenlyse følelsesutbrudd.
-Ok. -Så jeg skal gi deg et råd.
-Ok. -Bare hold dem tilbake.
Alle de følelsene? Legg dem i en eske.
-Ok. -Skyv dem langt ned.
-Langt ned. -Kast dem bort.
Nei. Jeg er lei for det.
-Det er ikke et ord. -Unnskyld.
Dette er veldig pinlig for oss begge. Det gjør bare alt fryktelig…
-Unnskyld. -Nå piper du.
-Jeg piper ikke. -Piper veldig.
-Piper ikke. -Ok. Greit. Hør på meg nå.
Vi kan del…
dele den.
-Mener du det? -Ja, jeg mener det. Her.
Puss nesen din før du får snørr på hele flyplassgenseren din.
Jeg skal for det meste være på Vinitaly.
Og om vi har flaks, behøver vi ikke å se hverandre.
Så hvordan deler vi den?
Vi splitter den opp.
Du blir på din side av villaen, og jeg blir på min.
Ok.
-Charlie? -Ja?
Takk.
Ja, samme det.
Bare husk å skylle ned toalettet to ganger.
Villaen er fra 1500-tallet. Rørene er nok også det.
FØRSTE DAG CASA DI GIULIETTA
Søren.
Beklager.
Unnskyld.
OMVISNING I VERONA 11.30
Merda!
Unnskyld meg!
Hei! Hallo. Ciao!
Vent! Il stanso!
Nei.
Greit! Jeg skjønner!
JULIES VERONA-TUR
-Ciao. -Hei.
Den er ødelagt.
-Er det ikke noe klimaanlegg? -Nei, bare en vifte.
Ok.
Å ja. Den er også ødelagt.
Selvsagt.
-Er det noe galt? -Nei, alt er i orden.
-Ringte kjæresten din? -Jeg har ikke noen kjæreste. Ok?
Gjorde han det slutt rett før turen hit?
Nei, det er absolutt ikke hva som skjedde.
-Vil du ha et gratis råd? -Nei, men du vil gi meg det likevel.
Menn vil ha det de ikke får. Vi er sånn. Så blokker ham, slett meldingene hans.
Når han ser at du gir blaffen, kommer han tilbake.
-Skriv det i dagboken din. -Det er en journal, og jeg gir blaffen.
Det er slutt. Ikke at det angår deg uansett.
Bra. For å gå tilbake til eksen er som å dusje og så ta på seg skitne truser.
-Så ekkelt. -Av og til er sannheten ekkel.
SLETT
Om du er ekspert på forhold, hvorfor er du alene i kjærlighetens by?
Jeg sa det. Jeg jobber.
Jeg må fortelle sjefen min hvilke viner vi vil ha enerett på i Storbritannia.
-Lever du av å drikke vin? -Nei. Jo, det er en del av det jeg gjør.
Men tro meg, vin er jobb.
Om jeg velger gal vin, kan det koste firmaet mange millioner.
Hva syns du om den?
Fyldig. Tanninet er ungt. Dette ledsages av at den er altfor syrlig.
-Den er ikke klar før om tre til fem år. -Så den er ikke bra.
-Jo, den er flott. -Det skjønner jeg ikke.
Ok, hør her.
Denne er fra en ørliten vingård oppe i åsene i Valpolicella.
Som nesten er konkurs.
Om vi er aggressive, kan vi kjøpe opp årgangen til engrospris
før konkurrentene kan by på den.
Som jeg sa, det er jobb.
Men du snakker om vin. Hvor er lidenskapen?
Lidenskap er overvurdert. Akkurat som Romeo og Julie der ute.
-Du har vel aldri vært på omvisningen? -I Casa di Giulietta?
-Ja. -Nei.
Så du har leid denne villaen hvert år i seks år
og har aldri gått over piazzaen?
Niks.
Ok. Hvor er koffertene mine? De burde ha blitt levert i dag.
Er du lei av "Italia er for kjærester"? Kanskje du bør dra til flyplassen
og kjøpe T-skjorten med "Det skjeve tårnet i Pizza".
-Hva? -Ingenting.
Nei, kom igjen. Fortell.
ET UENDELIG PASTANSIAL
-Det var ment som en dårlig vits. -Samme det. Jeg er varm.
Det er kokvarmt her.
-Hva gjør du? -Får meg litt frisk luft.
-Ikke åpne! -Hvorfor ikke?
Få dem ut!
Hallo.
Ut! Kom igjen.
Kom an. Greit.
Ok. Greit.
Sånn.
Huff.
Beklager, jeg visste ikke at du er allergisk mot katter.
Nå vet du det. De er overalt på den piazzaen.
De fastboende lar dem gjøre som de vil, som kuene i New Delhi.
-Jeg beklager. Jeg visste ikke… -Bare bli på din side av villaen.
Og hold vinduene lukket.
Det er alt. Og hold deg unna meg så jeg ikke tråkker på deg ved et uhell.
Hva? Deler dere den?
Ja. Vi deler ikke egentlig. Jeg sover på sofaen.
Han er dobbelt så stor som meg. Han tar opp halve rommet.
-Hvordan ser han ut? -Hvem bryr seg om det?
Jeg gjør det. Jeg fôrer et slimmonster med Stuart Little og vil ha en distraksjon.
Det er livets sirkel.
-Thor. -Unnskyld. Hva sa du?
-Ja, han ser ut som Thor. -Bokstavelig talt en tordengud?
Det høres ikke så ille ut.
-Tro meg, det er ikke så bra. -Du vet aldri.
Dere to er i kjærlighetens by og kan ende opp som Romeo og Julie.
-Med å ta livet av oss sammen? -Skjer det?
Han er den mest sarkastiske og smålige personen jeg har møtt.
Han er bare glad om jeg er fortvilet. Det er som om han hater meg uten grunn.
Gi ham en, da.
-Hva da? -Gi ham en grunn.
Hva er det første vi sier til tredjeklassingene? Vær snille og del.
-Om de ikke gjør det, hva gjør vi? -Skal han få timeout?
-Du må sende ham hjem. -Hvordan gjør jeg det?
Ikke for å være slem, men å få menn til å dra er din greie.
-Du er slem. -Du er mann-avstøtende.
Om vi drar på camping, kan vi bruke deg som mygglys.
-Du kan holde gutta unna. -Ok.
-Hvordan skal jeg gjøre det? -Alle har et svakt punkt. En akilleshæl.
Min er svarte lamper.
-Du må bare finne hans. Jeg kjenner ham ikke. Hvordan skal jeg…
Hva er det?
-Ingenting. -Jules.
-Det kan jeg ikke. -Jo da. Slutt å være snill Minnesota-pike.
Som Michelle Obama sa: "Går de lavt, henter vi spaden."
-Det stemmer ikke. -Hør her.
Så lenge jeg har kjent deg har menn knust hjertet ditt og vært fæle mot deg.
Du må slutte å la verdens Brandoner og Charlier styre historien.
Du har rett.
-Charlie Fletcher er finito. -Det der liker jeg. Fortsett sånn.
-Buongiorno. -Buongiorno.
-De der. -Sì.
Ja.
-To euro. -Mer.
-Fire euro. -Mer.
Jeg tar hele kurven. Sånn, ja.
Perfetto. Grazie mille.
Buon appetito.
Buongiorno, Charlie.
Buongiorno.
Er du sint?
Nei. Jeg tenker.
Så du trodde at jeg ville forlate villaen min på grunn av et par katter?
Det er min villa. Og det var omtrent 20 katter.
Noe sånt.
Hvordan fikk du så mange katter inn på soverommet mitt?
Grønne olivener.
-Hva? -Google det.
"Katter liker grønne olivener fordi de inneholder isoprenoider,
som ligner på den kjemiske sammensetningen av kattemynte."
Ja. Bestemoren min hadde tre katter og et oliventre.
Da jeg var liten, så jeg kattene bli gale.
-Jeg er imponert. -Betyr det at du drar?
Å, Julie.
Jeg er redd du har startet en krig du umulig kan vinne.
Du glemte et sted.
Du bør kanskje ta en kikk på det.
Greit.
Hva er dette?
De gamle romerne skålte for fienden før de dro ut i krig.
De trodde at det betydde uflaks å ikke respektere motstanderne.
Ok.
-In bocca al lupo. Hva betyr det?
Sånn sier italienerne lykke til. Men helt bokstavelig betyr det
"inn i ulvegapet".
-Ha en fin dag. -Takk. Det skal jeg ha.
Det er jeg ikke sikker på.
-Er de til Julie Hutton? -Sì. Hutton.
Beklager, men Ms. Hutton har reist. Ja. Tilbake til Amerika, er jeg redd.
Nei. Dette er adressen hun oppga. Ser du det? Underskriften hennes.
-Ja, det er henne. -Ja.
Stakkars. Hun fikk et nervøst sammenbrudd.
Ja. De måtte legge henne inn på et psykiatrisk sykehus.
-Manicomio? Ja, det stemmer. Manicomio.
Så Julie trenger ikke klærne sine,
fordi fra nå av vil hun bare ha på seg kjeledress og sko uten lisser.
Madonna mia.
Ja. Men hun sa at alt hun satte igjen
skulle gis til en hjelpeorganisasjon for barn.
Allora. Grazie.
Manicomio?
Hva sa du? Ga dere klærne mine til foreldreløse barn?
Sì, signora. Er jeg virkelig så liten?
Jeg forstår ikke. Hvorfor ga dere dem tingene mine?
Vi fikk høre at du var på et manicomio.
-Manicomio? -Sì.
-Ok. -Romkameraten din sa det.
Gjorde han det?
Han sa at du ville gi bort klærne til et barnehjem. Han var veldig spesifikk.
-Grazie. -Prego.
Ok, Charlie.
Vil du ha galskap?
Jeg skal vise deg galskap.
Hva er det?
Smart jente.
Julie!
Bare barnemat.
Å nei. Herregud, det gikk så galt.
Det fungerte ikke!
Herregud. Julie!
Kom igjen!
-Hallo? -Har du sett?
Nei!
-Det er hos politiet. -Ciao. Parla engelsk?
-Ja. -Nei!
Jeg vil melde fra om et innbrudd.
-Fermo! -Non ti muovere.
Ikke skyt! Jeg er britisk.
Britisk?
E allora, Fletcher.
-Grazie. -Prego.
Au revoir, "britisk". È tutto matto?
Però, mi pareva più Mr. Bean, no?
-"Jeg er britisk." Ciao, britisk. -"Jeg er britisk."
God kveld.
Dustekatter!
Buonasera.
Dra til helvete.
Er det noe galt, Charlie?
Vel,
jeg har sittet i fengsel de siste timene med søvnige Giuseppe
og noen som bare kan beskrives som en Manson-nisse.
-Hva syns du om det? -Huff a meg.
-Hva skjedde? -Det er en pussig historie.
Det ser ut til at noen har skiftet lås på villaen vår.
Og så, da jeg klatret ut på balkongen,
ringte noen til politiet og meldte fra om et innbrudd.
-Så fryktelig. -Ikke sant?
Helt fryktelig.
Silvio skiftet ut låsen i dag morges. Den må ha satt seg fast eller noe sånt.
Ja. Eller noe sånt.
Han fortalte meg om det. Da jeg fikk den nye nøkkelen til villaen.
Det er bare det ene etter det andre med deg om dagen.
Jeg forstår det om du vil flytte ut av villaen.
Julie.
Du slutter alltid å forbløffe meg.
Trodde du virkelig at jeg ville forlate villaen min
på grunn av en katteallergi og en liten stund i fengsel?
-På en måte, ja. -Jeg kan gjøre dette hele uken.
Kan du det?
Drøm søtt.
Dustekatter.
-Skatt! -Hva?
Herregud, det er henne! Julie!
-Kjenner jeg deg? -Ikke gi opp.
-Du er for god for ham. -Hva?
Nei.
KJÆRE DAGBOK
STÅ PÅ, JULIE!
BRANDON SUGER
HVA FAEN? FORLAT BRANDON!
-Hvordan kunne du gjøre det? -Beklager, men jeg advarte deg.
Jeg trodde det betydde hell å henge brev på Julies mur.
-Kjærlighetsbrev. Ikke dagboken min. -Jeg visste at det var en dagbok.
Det der var nedrig. Selv for deg.
Ja. Jeg vet det.
Unnskyld.
-Hva er det du vil oppnå? -Ingenting.
Jeg klarer ikke dette mer. Den lille krigen vår. Den er…
-Utmattende? -Ja.
-Ekstremt. -Så du overgir deg?
-Nei. Jeg ber om en våpenhvile. -Hvorfor har du ombestemt deg?
En av de potensielle kundene våre fikk høre at jeg ble arrestert i går,
og merkelig nok liker ikke folk å drive forretninger med forbrytere.
-Å nei. -Jo.
Så London-kontoret er ikke særlig fornøyd med meg for øyeblikket.
Og om jeg ikke får i land avtalen med Carlo Caruso,
vil jeg mest sannsynlig få sparken.
-Jeg er så lei for det. -Ja.
Så. Når jeg blir så stresset, pleier jeg vanligvis å løfte vekter for å avreagere.
-Så du er ofte stresset. -Du aner ikke.
Når jeg ikke kan løfte vekter, lager jeg mat.
-Det lukter nydelig. -Jeg lager retten Verona er kjent for.
Pastissada de caval.
Om man vil få med seg et steds kultur, må man spise som lokalbefolkningen.
Det sa jeg alltid til…
-Det syns jeg også. -Holder du meg med selskap?
Man lager et sånt måltid for å spise det med familie og venner. Ikke alene.
-Er vi venner nå? -Vi er på nippet til å bli det.
Er det en god start? Skal vi spise sammen?
-Jeg må dusje først. -Perfetto.
-Grazie. -Prego.
-Det lukter så godt. -Takk.
Vent.
-Seriøst? -Heller føre var.
"Utfordre aldri en sicilianer når det gjelder liv og død."
-Det er fra… -Prinsessebruden. Jeg skjønner.
Er du sikker?
-Er den god? -Den er ikke forgiftet.
Og den er god.
-Buon appetito. -Buon appetito.
-Dette er utrolig. -Grazie.
Du har valgt feil yrke.
-Å ja? -Helt klart.
Du burde ha gått på kokkeskole. Dette ville gitt deg en Michelin-stjerne.
Som jeg sa, er Verona berømt for pastissada de caval.
-Jøss. Hva er det egentlig? -Det ligger i navnet.
-Jeg snakker ikke så mye italiensk. -Så synd.
Hvordan er det gamle sitatet?
"Å snakke et annet språk betyr at man har enda en sjel."
-Charlie? -Ja, Julie?
Hva er pastissada de caval?
Hest. Marinert i vin.
Det er vinen som er hemmeligheten.
Mange yngre kokker bruker en chianti som grunnlag.
Men de virkelige kokkene vet at det er en amarone della Valpolicella
som virkelig får frem…
…hestesmaken.
-Har du gitt meg hestekjøtt? -I Roma gjør man som romerne.
Dette er Verona!
Stå stille!
Pasta!
Nei. Ikke pecorinoen.
-Du er et monster! -Du fikk meg i fengsel!
Du ga bort bagasjen min!
Ikke nå igjen.
Hva er i veien med dere?
Vi feirer Romeo og Julie. Ikke Montaguene og Capuletene.
-Ja, sir. -Forstått.
Om jeg ser noen av dere igjen, vil dere tilbringe natten i min villa.
-Og den er ikke romantica. -Han mener fengsel.
-Jeg vet det. -Capito?
-Ja, capito. -Jepp, capito.
Pastissada de caval.
-Pastissada de caval? -Sì.
-Bravi. -Grazie.
Ok. Nei.
-Absolutt ikke. -Hva gjør du nå?
Jeg ser etter en perfekt vin til unnskyldningen min.
Der har vi den.
Her. Prøv den.
Hva passer denne til? Labrador retriever?
Ok. La meg gjøre to ting helt klart.
For det første er pastissada de caval en klassisk rett som Verona er berømt for.
Flott.
For det andre, når man marinerer dem i amarone,
kan smaken av sjampinjonger minne veldig mye om kjøtt.
-Var kjøttet sopp? -Ja.
Men du må vite at alt det andre var helt autentisk…
-Du sa at jeg spiste hest. -Ja.
-Du burde skamme deg. -Ja, ikke sant?
-Men du føler ingen skam? -Niks.
Om det er noen trøst, er jeg faktisk veldig lei for det.
Og ikke bare for liksomhesten. Og dagboken.
Og bagasjen.
Men fordi jeg har vært en kjempedrittsekk hele tiden.
Og jeg vil si at jeg ikke alltid er sånn.
Men om jeg skal være helt ærlig, er jeg det oftere enn jeg ikke er det.
-Noe som betyr… -At du er en drittsekk.
-Ja, jeg er en drittsekk. -Lite grann.
-Hvem kunne ant det? -Jeg.
Så hva passer denne vinen til?
Den passer godt til en bedre flaske vin som vi allerede har drukket.
Den er ikke flott, det er unødvendig.
-Effektiv. -Ja.
Jeg liker den allerede. Skål for at du ikke må opp tidlig.
Jeg har faktisk fri til 19.00.
Jeg skal på en mottakelse på vingården jeg snakket om.
Jeg har god tid til å bli kvitt bakrusen.
-Charlie. -Ja?
-Takk. -For at jeg ikke ga deg hest?
Ja. Og for at du delte villaen med meg.
Innerst inne er du en fin fyr. Jeg skal ikke si det til noen.
-Takk. -Ja.
Du er også en hemmelig romantiker.
Dette blir gøy. Hvorfor er jeg det?
Ok. Du kunne bodd hvor som helst i Verona.
Men hvert år velger du å bo her i La Villa Romantica.
Jeg sa det. Vinitaly er rett i nærheten.
Ikke så nært. Jeg undersøkte.
Du elsker muren med kjærlighetsbrevene og låsene.
Og håpløse romantikere på pilegrimsreise til balkongen som startet alt.
Du vet at balkongen ikke ble lagt til før i 1930 for å tiltrekke turister?
Og Shakespeare satte aldri sin fot i Verona.
-Er alt i orden? -Ja. Det er faktisk gode nyheter.
Devin, en av selgerne våre, fødselen til kona hans er i gang.
Så rommet hans på Due Torri er ledig.
Ja. Så da får vel du senga i kveld.
-Er du sikker? -Å ja. Helt sikker.
Due Torri er det beste hotellet i byen. Og det er visstnok ingen katter der.
Da er kampen om villaen over.
-Julie, litt av en konkurrent. -Grazie.
Vet du hva? Jeg vil faktisk savne den.
Jeg har aldri hatt det så gøy i Verona. Eller noe annet sted.
Ikke jeg heller. Jeg var alltid jenta med planene.
Men det forsvant de siste par dagene, og jeg har ikke hatt noen kontroll.
Det har faktisk vært ganske…
-Utrolig? -Ja.
-Er ikke det rart? -Da er vi visst rare på samme måte.
-Vet du hva, du har mange feil. -Ja, det har jeg.
Men du er også ganske utrolig.
-Så jeg er futrolig? Ja, det er perfekt.
-Ja? -Futrolig.
Det er du også.
-Skål for å være futrolig. -For å være futrolig.
Vinimport. Jobben din høres så morsom ut.
Ja, den gjør i grunnen det.
Men jeg sitter for det meste på telefonen
i et lite avlukke på to ganger to meter, som jeg kaller øvelseskisten min.
Det er faktisk en særdeles deprimerende jobb.
Men jeg får smake på noen av verdens beste viner, så det er jo noe.
-Hva ville du ha gjort? -Hva mener du?
Hva ville du ha gjort om du kunne gjøre hva som helst?
Ok.
Jeg ville kjøpt en vingård. Et sted i Toscana.
Ikke noe luksuriøst. Den ville være liten.
-Ok. -Men ja, den ville være min.
-Så hvorfor gjør du det ikke? -Nei. Det er en dårlig investering.
Og jeg liker ikke å ta sjanser.
-Hva med deg? Hva ville du gjort? -Hva mener du? Jeg gjør det.
Er drømmen å lære tredjeklassinger engelsk?
Ja.
Jeg elsker å undervise små barn. Jeg elsker ansiktsuttrykket deres
når de lærer noe nytt.
At de lyser opp når de finner en historie de kjenner seg igjen i.
Så ja, jeg elsker det jeg gjør.
Du kaster bokstavelig talt bort pengene dine. Det vet du?
Kanskje. Og kanskje ikke.
Hva ønsket du deg?
-Det kan jeg ikke si. -Kom igjen.
Greit. Men bare om du gjør noe med meg først.
-Hva da? -Det er en overraskelse.
-Det høres ikke bra ut. -Stol på meg.
-Ikke mas på meg. -Kom igjen.
Det må være masse bakterier på den.
Bare gjør det, da.
-Det er for ekkelt. -Det er en tradisjon.
Ta på det høyre brystet og ønsk deg kjærlighet.
Om du er en ekte romantiker, oppfyller Giuliettas ånd det.
-Hun var 13 år gammel. -Ikke gjør det så pinlig.
-Det gjør jeg ikke. Dette er pinlig. -Gjør det.
-Greit. Beklager. -Det der er pinlig.
Det er kaldt.
Ok, din tur.
-Jeg gjør det ikke alene. -Ok.
-Du skal ønske deg noe. -Ok.
Ja. Det gjorde jeg.
Jeg også.
Så…
Drar du til hotellet?
Jeg er sen, og det er litt fullt.
Vent.
Jeg sover på sofaen, om det er greit. Det er bare rett og rimelig.
-Buona notte, Charlie. -Buona notte, Julie.
God morgen.
-Helvete heller. Hvorfor roper du? -Her. Drikk denne cappuccinoen.
-Da vil du føle deg bedre. -Takk.
Dæven. Du har ødelagt stedet.
Kom igjen. Vi har planer.
-Hva mener du? Hvilke planer? -Dette er din første dag i Verona.
Ok. Hva mener du med det?
Du har vært her seks ganger og har aldri sett stedet.
Du trenger en omvisning. Og jeg er guiden din.
Ok. Hva med Vinitaly?
Du sa at du hadde fri frem til mottakelsen i Bardolino i kveld.
Den ligger på veien tilbake fra Gardasjøen, som vi skal til.
-Så vi skal være der klokken 19.00. -Vi?
Jeg går ikke glipp av å se en vingård.
Ok, ja vel. La oss se Verona.
Kan jeg ta en dusj?
-Jeg tror det er lurt. -Ok.
-Hva er dette? Italienske slavearbeidere? -Dette er Giuliettas sekretærer.
De mottar 15 000 kjærlighetsbrev hvert år. Hvert av dem er skrevet til "Kjære Julie".
-Og de besvarer hvert eneste brev. -Jeg skjønner det ikke.
Hvorfor vil noen bruke tiden sin på å skrive brev
på vegne av en oppdiktet jente som har vært død i 700 år?
-På grunn av kjærligheten, ikke sant? -Det fins fortsatt håp for deg, Fletcher.
Så du har fem brødre?
Og du vokste opp som enebarn. Hvordan var det?
Foreldrene mine var lidenskapelige. De var helt ville etter hverandre.
-Det var alltid så… -Søtt?
-Flaut. -Forklar.
-De klinte hele tiden. -Det er jo utrolig søtt.
-Og ekkelt, faktisk. -De la lista utrolig høyt.
Men jeg var sikker på at om jeg ventet lenge nok,
var jeg skjebnebestemt til å leve et romantisk liv.
Ok. La meg fortelle deg noe.
Skjebnen er en fantasi. Og en ganske misvisende fantasi.
Forklar.
Ok, så la oss si at jeg møter ei jente i Verona,
og vi blir vilt forelsket.
-Du vil si at det er skjebnen, ikke sant? -Ja.
Så det betyr at jeg ikke hadde noe med det å gjøre.
-At resultatet var forutbestemt. -Det er hva skjebnen er.
Så hva er romantisk med det?
Når du fjerner valget fra utregningen,
er vi bare marionetter som trekkes fremover mot en forutbestemt avslutning.
Men la oss si at det fins fire milliarder kvinner i verden.
Om jeg så velger én blant alle disse…
Det er romantisk.
Ja.
-Det er skyssen til Gardasjøen. -Har du ringt en Uber?
Noe enda bedre.
Dæven.
-Du må virkelig prøve dette. -Sì, Charlie. Det er mammas oppskrift.
-Mia mamma. -Uberto!
Det skyldes ricottaen.
Ok, så jeg har snakket om foreldrene mine og deres flaue og åpenlyse hengivenhet.
Hva med dine?
Foreldrene mine var normale. De hatet hverandre.
Det er ikke sant. Pappa elsket mamma.
Han var faktisk ganske vill etter henne.
Hun var vakker. Alle pleide å si det.
Men det er pussig. Jeg følte alltid at han var desperat.
-Så bekymret for å miste henne. -Gjorde han det?
Ja. Det gjorde han.
Og den dag i dag vet jeg ikke om han hadde rett hele tiden,
eller om hun ble lei av at han forventet at det skulle skje.
Som en slags selvoppfyllende profeti.
Da lærte jeg at makten i et forhold
ligger hos den som bryr seg minst.
-Det er en trist måte å tenke på. -Ja, det er vel det.
Velkommen til Castelo di Caruso.
-Dette er utrolig. -Ja, men ikke bli lurt av alt dette.
-Caruso er i gjeld til opp over ørene. -Stakkars fyr. Håper han klarer seg.
Jeg tror du glemmer hvorfor vi er her.
Der er han.
-Er det eieren? -Ja. Fantastisk vinprodusent.
-En elendig forretningsmann. -Signor Fletcher. Scusate, ragazzi.
Ciao, Carlo.
-Buonasera. -Buonasera.
Dette er Julie, en venn av meg.
-Buonasera. -Buonasera.
-Vingården din er så vakker. -Grazie.
Ja, og dyr å vedlikeholde. Vi sliter med å dekke utgiftene våre.
Som jeg forklarte, må vi øke prisene, ellers må vi avskjedige de ansatte.
Har du hatt tid til å se på tilbudet? Sjefene mine vil ha et svar i morgen.
-Ellers må jeg gå til Marco Petrucelli. Amaronen hans er ikke Superiore DOC.
Hør her, Carlo, jeg er enig. Men du har tilbudet. Ok?
Fletcher!
Herregud. Jeg bør gå bort og hilse.
-Ja, og jeg skal gi Julie en omvisning. -Ja.
-Grazie. -Takk.
-Tilgi meg, men kjæresten din er nådeløs. -Sì, men han er ikke kjæresten min.
Hva er så morsomt?
Nei da, men av og til er vi de siste som finner det ut.
Denne veien.
Denne vingården har vært i familien min i nesten 800 år.
Vi blir født her med druene i blodet.
Jeg er bare en bonde. Jeg prøver å holde liv i arven.
La oss skåle for hellet. Det trenger jeg.
-God, hva? -Den er himmelsk.
Kanskje for deg, men for Charlie er den verdt 18 euro.
-Hva? Det er sprøtt. -Ja. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg kan være forsiktig og si ja til avtalen.
Eller satse alt og følge hjertet mitt.
Om det er én ting jeg har lært siden jeg kom til Verona,
så er det at l'amore trova una via.
Det er alltid fint å treffe en gammel mester.
-Ok. Grazie, Charlie. Vi ses neste år. -Grazie. Vi ses neste år.
-Nydelig, ikke sant? -Ja, fantastisk.
Der er dere. Jeg begynte å lure på om dere hadde rømt sammen.
Carlo lot meg prøve amaronen.
-Den er god, hva? -Den overstiger alt.
-Jeg vet ikke om den overstiger alt, men… -Jo. Det gjør den.
Julie, du har vekket entusiasmen min.
Amaronen er den beste i Verona. Nei, i hele Veneto.
-Ikke bli revet med nå. -Nei. Grazie, Julie.
-Charlie? -Ja.
-Ingen avtale. -Ingen a…
-Ciao. -Vent.
-Hva? -Ja.
-Hva har du sagt? -Jeg fortalte bare sannheten.
Hvorfor gjorde du det? Men… Sjefene mine kommer til å bli rasende.
Se lyst på det. Du utnyttet ham ikke.
Føles ikke det bra?
Jo.
-Har du lyst til å danse? -Danse?
Ja.
-Jeg kan ikke. -Ok.
-Beklager. Det er bare… -Du behøver ikke å forklare. Det går fint.
Ok, dette er greia.
-Overraskelse! -Cassie?
OMG, du skulle sett ansiktsuttrykket ditt.
-Hva gjør du her? -Jeg kom innom på veien til Paris.
-Er du overrasket? -Hvordan kom du inn hit?
Jeg klatret ut på balkongen. Det klarer hvem som helst.
-Jeg heter Cassie. Hvem er du? -Julie.
-Hei. -Hei.
Silvio dobbeltbooket villaen, så vi har delt den.
-Så fryktelig. Jeg mener, OMG. Så festlig. -Ja.
Charlie har sikkert fortalt om meg.
-Vi er faktisk… -Vi har tatt en pause.
Det kalte du det da du dro til New York.
-Det er lenge siden. -To uker siden.
Det var nå nylig. Samme det.
Sannheten er at Charlie og jeg har hatt en masse drama.
Vi er sammen, det blir slutt. Vi blir forlovet.
-Den er nydelig, ikke sant? -Gratulerer med forlovelsen.
-Så nå har du en tredje romkamerat. -Charlie holdt faktisk på å flytte ut.
Ja.
Devin og kona har fått barn, så jeg skal ta over rommet hans på Due Torri.
Due Torri. Det beste hotellet i Verona.
Jeg har aldri forstått hvorfor Charlie leier dette hølet år etter år.
-Du må komme og ta en drink senere. -Nei, jeg må rekke en tidlig turbuss.
OMG. En turbuss? Så nusselig.
-Hyggelig å møte deg. -Deg også.
Adjø, Charlie.
En turbuss? Kan du tenke deg noe sånt?
Charlie?
Julie! Vent.
-Vent! -Hva?
Jeg skulle fortelle deg om henne. Jeg lover. Vi har et komplisert forhold.
Du behøver ikke å forklare noe. Hele denne uken betydde ikke noe.
-Det tror du ikke noe på. -Du vet ikke hva jeg tror.
-Du vet ikke noe om meg. -Ikke gjør dette.
Jeg vil aldri snakke med deg igjen. Ikke ring meg. Ikke send meg meldinger.
Neste gang mobilen din ikke ringer, er det meg.
Det lød mye bedre i hodet mitt.
Her. Bare ta alt sammen.
-Grazie, signore. -Grazie.
Sånn skal det være.
Charlie, kan du reservere bord til i morgen kveld?
Charlie?
-Reservere bord. På Yard. -Akkurat. Ja, selvsagt.
Du kan invitere romkameraten din om du vil.
Jeg tror ikke hun vil komme.
Jeg tror hun kan ha forelsket seg litt i deg. Stakkars liten.
Hun stirret så lengselsfullt på deg.
Det er prosecco.
-Jeg kan be dem sende opp champagne. -Ta det med ro. Jeg skal ta et bad.
Unnskyld. Ingen olivener i dag.
Charlie?
-Hei, Julie. -Brandon.
Jeg kan ikke tro at du er her. Hva skjedde med å trenge tid for deg selv?
Jeg har hatt tiden min.
Og da ville jeg bare tilbringe den med deg.
Jeg ble redd.
-Jeg ble redd, og jeg var en dust. -Fortsett. Du klarer deg fint.
Etter at jeg hadde fått tenkt litt, ble alt så klart, ikke sant?
Du gir bare mening. Foreldrene mine er glad i deg. Søsteren min er glad i deg.
Alle på jobben spør hele tiden: "Hvor er Julie? Hvordan har hun det?"
Hva med deg?
-Hva? -Hva med deg, Brandon?
Hva føler du når det gjelder oss?
Jeg er her, er jeg ikke?
-Tanninet er litt stramt. -Det vil åpne seg snart. Om to år.
Kanskje vi ses om to år.
-Grazie. -Takk. Du vet hvor jeg er.
Ok.
Julie, du hadde rett hele tiden. Verona er fengslende.
Hvor er vi?
Dette stedet var det beste på Tripadvisor. Du kommer til å elske det.
-Hei. -Prenotazione?
-Beklager… -Har dere reservert?
-Nei, det har vi ikke. -Beklager, men alt er opptatt i kveld.
Jeg så at dere hadde noen bord utenfor. Kanskje vi kan få et av dem?
Alt er fullt. Kanskje dere kan prøve en av selgerne på markedsplassen.
Det går bra. Takk.
Julie?
-Herregud. -OMG!
-Dette er utrolig. -Hei.
-Og hvem er dette? -Dette er min…
…Brandon.
Eller bare Brandon.
-Han kommer ikke til å tro det. -Hjelp.
Gjett hvem som er her.
Det er Julie og Brandon.
-Er du Brandon? -Ja.
Og du er?
Dette er Charlie. Og jeg heter Cassie. Har dere spist?
Nei, det er visst ingen ledige bord.
-Å… -Så…
Sett dere hos oss, da vel.
-Nei. -Nei.
Ikke være tåpelig. Vi har et bord til fire og er to.
-Er dere sikre? -Kom igjen. Sett dere ned.
Ok.
Så hvordan kjenner dere hverandre?
Charlie og Julie måtte dele samme villa. Er ikke det festlig?
Hva? Det sa du ikke.
Kan du tenke deg noe sånt? Å sitte fast med en fremmed person i en hel uke.
-Nei. -Jeg kan ikke tenke meg noe verre.
Vil dere se vinkartet?
-Ja. -Ja.
Noen er tørste.
-Så du overrasket henne? -Ja, fullstendig. Akkurat som deg.
OMG. Er ikke det sprøtt? Brandon overrasket Julie også.
Mange blir overrasket.
Folk som dusjer og tar på seg skitne truser.
-Hva jobber du med? -Jeg er statsadvokat i Saint Paul.
En advokat. Imponerende, ikke sant, Charlie?
Det høres mer spennende ut enn det er. Det er 90 % papirarbeid.
Det vet Charlie alt om. Ikke sant?
Han jobber for Londons største vinimportør.
En sånn jobb vil jeg ha. Du drikker vin hele dagen.
Men han tilbringer mesteparten av tiden i et avlukke… Hva kaller du det?
-Øvelseskisten hans. -Akkurat.
-Hva jobber du med? -Hun underviser tredjeklassinger.
OMG. Så nusselig.
-Hvilken aldersgruppe er det? Femåringer? -Nei, det er barnehagen.
Nei, tredjeklassinger er faktisk… Det er åtte- og niåringer.
Det er ikke så søtt, er det vel? Det er heller en besværlig alder.
Alle de manglende tennene.
Men noen må jo være søte.
De er søte.
Du kan ikke helle vin sånn. Vin må puste, den trenger oksygen.
Om du har… Vet du hva? Greit. Få alt oppi der.
Hvorfor ikke? Det er også bra.
Heia Julie.
-Vil dere ha noe? -Ja. Kan jeg få en flaske og et sugerør?
-Hun tøyser. -Det gjør hun ikke.
Så, Cassie, hva jobber du med?
-Nei, vent. La meg gjette. Du er modell. -Jeg var modell.
Selvsagt.
Men alle catwalkene og haute couture, det er så kjedelig.
Så jeg bestemte meg for å designe selv.
Den nye kolleksjonen skal vises i Paris i helgen.
Vi har bare holdt på i et par år, så vi sliter litt.
Men med litt flaks håper vi å være gjeldfrie neste år.
Cassie er beskjeden. Vogue skrev faktisk om dem forrige måned.
-Gratulerer. -Vel, Vogue i Australia.
-Nei, fins det et australsk Vogue? Det er ikke så stort.
Jo da. Du er opplagt over-koala-fisert.
Brandon er også beskjeden.
Han er den yngste statsadvokaten i Twin Cities historie.
-Den nest yngste. -Og han var fotballstjerne på college.
-Heia Gophers. -Og…
Han er…
Kjører Audi.
-Gratulerer, Brandon. -Ja, gratulerer, Brandon.
Jeg trodde du kjørte Volvo.
-Gratulerer, Brandon. -Nydelig.
Unnskyld meg, men er du Julie?
Jeg sa jo det. Beklager å forstyrre. Vi ville bare si at du er en inspirasjon.
Jeg opplevde akkurat et brudd, og det var fælt.
Men jeg leste dagboken din. Det var som om du snakket til meg.
-Om du ikke gir opp, gjør ikke jeg det. -Så flott.
-Brandon er en kødd! -Hva?
-Ja, en kødd. -En lang historie.
-Vær sterk. -For oss alle.
-Lykke til. -Ha det.
-Hva pratet de om? -Om meg?
-Kjenner de deg? -Hvorfor er jeg en kødd?
-Reddet av sugerøret. -Herre min skaper.
In bocca al lupo.
Nei.
-Det er bare… -Ok.
Jeg tror vi skal gå nå, ikke sant?
Nei. La oss bare… Bra. Det var hyggelig å spise middag med dere.
Nå går vi.
-Lykke til med showet, Cassie. -Takk.
Lykke til med det der.
Ok, kom igjen.
Ikke så futrolig nå mer, hva?
Å, herregud. Hun var så rar.
Ja.
Ja, det er hun.
-Jeg er litt full. -Jeg vet det. Det går bra. Jeg holder deg.
Ok.
Er det den? Bak oss.
Ja. Det er der Giulietta roper på Romeo.
Hva er det hun sier?
-Du kommer til å le. -Nei da. Jeg lover.
"Å, Romeo, Romeo…
…hvorfor er du Romeo?
Fornekt din far…
…og forkast ditt navn.
Om du ikke vil det, så sverg på at du er min…"
-Kjedelige Verona. -Cassie?
-Jeg er ferdig. -Hva med tiramisuen min?
Nei.
Jeg er ferdig.
-Vent, er du alvorlig? -Ja.
-Beklager. -Nei, beklager. Gjør du det slutt med meg?
-Det er sjokkerende. -Det gir ikke mening.
-Du vil aldri få en annen som meg. -Det er hele vitsen.
Jeg vil si at det var min avgjørelse. At jeg gjorde det slutt.
Selvsagt. Hvem vil tvile på det?
At jeg ble lei av deg og trengte noen mer stimulerende.
Og at jobben min var et blindspor. Og jeg var alltid trist.
-Den er bra. -Trenger du mer? Jeg har masse.
-Nei. Jeg kan ta hånd om det nå. -Ok.
Så hva skal du gjøre nå?
Jeg har tenkt å kjøpe jord et sted i Toscana. Lage litt vin.
-Tape alle pengene mine og være lykkelig. -Vel…
Lykke til.
Du kommer til å trenge det.
Ok, ha det.
Julie?
Fordømte dustekatter.
Julie Hutton, vil du gifte deg med meg?
-Brandon? -Ja, Julie?
Syns du jeg er rar?
-Hva? -Det er greit om du gjør det.
Alle er rare på sin måte.
Du må bare finne en som er rar på samme måte som deg.
-Ja da. -Skjønner du?
Ja.
Nei.
Jeg er lei for det. Jeg aner ikke hva du prater om.
Ja. Jeg vet det.
-Jeg trodde det var det du ville. -Det gjorde jeg også.
-Nei… Hva er det jeg har gjort? -Du har ikke gjort noe. Jeg gjorde noe.
"EN GRAV? Å NEI, EN LYKT…"
"FOR HER LIGGER JULIE,
OG HENNES SKJØNNHET GJØR GRAVEN TIL EN OPPLYST FESTSAL."
-Cassie? -Brandon.
OMG.
-Hei. -Hei.
-Hvordan går det? Hvor er Julie? -Vi slo opp.
-Nå tuller du. -Det blir bedre.
Jeg fridde til henne i går, og hun sa nei.
Spurte meg om jeg syntes hun var rar.
Så jeg tror at jeg er den ynkeligste personen i hele Verona.
Jeg vedder imot.
-Hva? Ikke tull. -Ikke akkurat kjærlighetens by.
-Hvordan kan Charlie gi slipp på deg? -Ja, han er ikke i samme divisjon som meg.
Du driver med en annen idrett.
Jeg skal ta en drink før jeg drar til flyplassen. Vil du bli med?
-Ja, veldig gjerne. -Flott.
Ok.
Du vet hva de sier.
Ikke gråt over det som skjedde. Smil fordi det er over.
-Sì, signori? To prosecco, takk.
Charlie.
-Charlie! -Ciao, Silvio.
Hvordan går det?
Allora, hvordan var oppholdet ditt i La Villa Romantica i år?
-Magnifico. Jeg sa det, destino.
Nei, dessverre ikke.
Julies kjæreste kom hit i går, og de var forlovet før kvelden var omme.
-Så leit. -Ja.
-Hva skal du gjøre nå? -Hva mener du?
Har du ikke lært noe i La Villa Romantica?
L'amore trova una via.
-På tide å dra? -Sì, Uberto.
Og hvordan var oppholdet? Var Verona alt du håpet på?
Mye mer.
Jeg glemte noe.
Ok.
"Å, snakk igjen, lysets engel!"
Charlie.
"For du stråler så vakkert her i natten
over meg, som en av himmelens bevingede budbringere
der han rider på rolige skyer og seiler i luftens favn."
Hva gjør du her?
Jeg slo opp med Cassie.
Jeg er visst forelsket i en annen.
Saken er at jeg tror at vi begge hadde rett.
Jeg tror at skjebnen fins. Men…
…at du fortsatt må velge om du godtar den eller ikke.
-Og jeg velger deg, Julie. -Hvorfor det?
Fordi jeg savner å le med deg.
Og å krangle med deg.
Jeg savner å spise liksomhest med deg.
Og jeg vet at du er forlovet. Jeg så det i går kveld.
Og jeg vet at jeg nok er for sent ute.
Men…
…om du ikke føler det samme,
syns jeg at dette er en større tragedie enn Romeo og Julie var.
Han var ikke rar på samme måte som meg.
-Silvio hadde rett. -Ja.
Kjærligheten finner en vei.
Jeg vet én ting.
Han får helt klart fem stjerner.
Brava, bella.
Tekst: S. Marum