Ar kada pasakojau apie Reksą Kalabrisį?
Ne.
Kai buvau vaikas, jis valdė mano rajoną.
Turėjo aukso spalvos kadilaką su baltos odos sėdynėmis.
Buvo graži mašina.
Kai važiuodavo tavo gatve, atrodė, kad tavo kvartalas palaimintas.
Rekso mašina buvo ne šiaip mašina. Ji buvo kovos vežimas.
Net raišas vaikas jautėsi galintis tapti karaliumi.
Epochos pabaiga.
Eime.
- O Sofija? Ji dabar žino... - Sofija?
Ji spygliuota, bet nesibado, vaiki.
Kai atgausim grybus, ji nebebus svarbi.
Aišku.
- Atleisk, Ozai. - Už ką?
Už tai, kad sudaužiau tavo kovos vežimą.
Turėjau tik vieną galimybę. Dabar tai suprantu.
Tu grįžai, Vikai. Dėl manęs surizikavai savo kailiu.
To nepakeis šimtas maseračių. Nors ši beveik pakeitė.
Dabar likom mudu, vaiki. Iki galo.
Sakyčiau, jau laikas išsireikalauti pagarbos.
Varom, po šimts.
Man patiko. Gerai. Štai ir mūsų transportas.
- Sveiki atvykę į vakarėlį. - Ozai, tavo mašina!
Nieko nepadarysi. Tik geri miršta jauni.
Paklausykit. Kai valgau aš, valgot ir jūs.
- Taip buvo visą laiką. Taip? - Žinoma.
Gerai. Aš sumaniau gražų verslą.
Naujas narkotikas. Jis vietinis. Ruošiausi ir jus įtraukt į šį verslą.
Bet Maroniai jį nugvelbė man iš panosės.
Tai kaip jį susigrąžinsim?
Po perkūnais.
Paklausykit.
Maroniai turi didžiulę neapžvelgiamą zoną, kurią turim išnaudoti.
Prieikit. Pažiūrėkit.
Kaip reikalai, šeima?
Man pats Čikano legenda padarys puikią tatuiruotę...
Tai Tadžas Maronis. Jis Salo sosto įpėdinis.
Visiems sakau, kad Maroniai netrukus atsiims tai, kas iš jų buvo atimta!
Šitas kvailas šunsnukis prašosi pagrobiamas.
- Ei! - Kas per velnias?
- Maiki! - Aš jį sučiupsiu!
Nė negalvok pasprukti.
Stok!
Ei. Nejudėk, šūdo gabale.
Tau galas.
Prasidėjai ne su ta šeima!
Mano motina ir tėvas to nepakęs...
To ir tikiuosi.
- Ko nori? - To, kas priklauso man.
To, ką tavo žmona iš manęs pavogė. Noriu savo grybų.
Mūsų sūnus - ne pastumdėlis. Juk yra elgesio kodeksas.
Nejaugi? Išeina, pagrobiau ne tą Maronį?
Nedrįsk grasinti mano šeimai.
Viešpatie, Salai. Slėpk savo pimpalą. Nepamiršk, ką turiu namuose.
Mainus atliksim anksti, prieš saulėtekį.
Pasirūpinkit, kad mano grybai būtų paruošti.
Ir siūlau mainus atlikti gražiai ir asmeniškai.
- Dalyvausit tik jūs, aš ir Tadžas. - Ne. Mano žmona viena nevažiuos.
Gerai. Nadia, leisiu jums pasiimti vieną apsauginį, nes esu džentelmenas.
Salai.
Šis žmogus - melagis. Abu žinom, kad jis mus išduos.
Mes būsim pasiruošę, mano meile. Pasitikėk manim.
Ei!
Laikykitės žodžio, ir Tadžui nieko nenutiks.
Tai susitarėm ar ne?
Visi apsaugos darbuotojai iki pamainos pabaigos ateikit į administraciją.
Vienuoliktą valandą. Raudona striukė.
Mirusio mafijos boso Karmaino Falkonės namuose įvyko tragedija.
Eime. Kai kurie mūsų turi kai kur suspėti.
Karmaino dukra Sofija Falkonė - vienintelė patvirtinta išgyvenusioji.
Gotamo policija dar nepaskelbė jokių vos pradėto tyrimo rezultatų.
Tačiau šie žmonės mirė po didelio smurto laikotarpio
tarp nusikalstamų Falkonių ir Maronių šeimų.
BRUKSAIDO VAIKŲ NAMAI
Panele Falkone.
Prašau mane vadinti Sofija.
Aš policijos viršininkas Bokas. Iš Gotamo miesto policijos.
Gal galim?...
Taip.
Sakėt, kad visą naktį praleidot šiltnamyje.
Taip. Mudvi su Džija.
Susiginčijo mano dėdė Luka ir mano pusbrolis Džonis.
Karla manęs paprašė išvesti Džiją į lauką, toliau nuo tos situacijos.
O dėl ko jie susiginčijo?
Girdėjau tik ginčo nuotrupas. Jie ginčijosi apie Lukos žmoną Tiną.
Sklandė gandai apie romaną,
bet aš...
Mergaitei nederėjo būti tokioje situacijoje.
Džonio Vičio tarp mirusiųjų nėra.
Gal žinot, kur galėtume jį rasti?
Atleiskit, nežinau.
Jis, matyt, vakar išvažiavo.
Aš į namą grįžau tik šį rytą.
Ir tada...
pamačiau palaikus.
Atleiskit.
Baisiai įtartina. Jums taip neatrodo?
Nutekėjus dujoms nugalabijama garsi Gotamo nusikalstama šeima?
Norit, kad atsakyčiau į šį klausimą?
Sakykit,
ar policijos viršininkui įprasta važiuoti į iškvietimus į namus?
Mes gyvenam gan toli nuo miesto.
Tikiuos, į mano namus atvažiavot ne manęs apkaltinti dėl mano artimųjų mirties.
Gotame išaušo nauja era, panele Falkone.
Išrinktasis meras gavo įgaliojimą sunaikinti šio miesto padugnes.
Vadinasi, jūs čia atvažiavot tuo įsitikinti asmeniškai.
Spėju, jūs su savo pavaldiniais vėliau nueisit išgerti alaus.
Atšvęsti?
Galbūt apsikeisti mano negyvų giminaičių nuotraukomis?
O gal jas parduosit "Gazette" ir taip kompensuosit prarastus kyšius?
Mes dirbam savo darbą.
Jei su jumis susieks Džonis Vitis, paskambinkit.
Užjaučiu dėl netekties.
Džoni, tavęs ieško farai.
Nors man toks jausmas, kad jie tave norėtų rasti mirusį, o ne gyvą.
Prastokai atrodai.
Kas tau ne taip?
Tu sergi.
Koks žmogus išžudytų visus artimuosius?
Man reikia neatsekamų grynųjų.
Žinau, kad mano tėvas juos būtų laikęs po ranka.
Tau tereikia parodyti, kur grynieji, ir aš tave paleisiu.
Kurgi ne.
Tu mane laikai sumautu kvaiša?
Kai tik padarysiu, ko nori, tu mane nudėsi.
Tad nudėk pagaliau.
Nepradėk, Džimi.
Nesi toks drąsus.
Bet jei tau reikia daugiau laiko pagalvoti, tu jo turi.
Nors turėtum žinoti, kad čia būna labai šalta.
O turint galvoj, kiek jėgų eikvoja tavo kūnas, kad išlaikytų organus gyvus...
- tu ilgai neišgyveni. - Palauk!
Keli Falkonių šeimos nariai dar dingę, taip pat Džonis...
Ji žino, kad tu nužudei jos brolį. Dabar ji išnuodijo visą savo giminę.
Lėlyte, nurimk.
Neaiškink. Aš buvau tavo alibi, Ozai.
Tu mane privertei.
Kalbėk tyliau. Vaikinai nežino visų detalių.
Tu bandai per daug apžioti.
Brangute, žinau, kad dabar to nesupranti,
bet visi šie dalykai yra geri.
Tai aš juos visus pradėjau.
Luka, šeima... Sofija tiesiog užkibo. Ir tiek.
Mielasis, tu apskritai dar žinai, kada skiedi?
Aš ir merginos.
Tu mus pamaskatavai priešais ją.
- Aš jūsų nemaskatavau. - O tau atrodo gerai,
kad Korikė žino jų vardus ir veidus?
Ji dabar sieks mus nužudyti.
Kol Tadžas Maronis sėdi mano bute.
O ką man reikėjo daryti? Jie pavogė mano prekę. Nagi, lėlyte.
Tau nieko nenutiks. Neleisiu, kad nutiktų.
Tik prašau dar truputį pakentėti. Ir tiek.
O tada mudu pasieksim pasaulio viršūnę, brangute.
Ištaisyk šią padėtį.
Tą ir darau. Viską taisau. Argi neištaisau?
Daugiau nieko ir nedarau.
"Falkonių šeimos nariai negyvi." Išjunk televizorių.
Viešpatie.
Suprantu, kad tas vaizdas niūrus.
Bet nė vienas jų nebuvo mūsų draugas. Jie mums nepadėjo prasimušti.
Luka Falkonė nė nežinojo jūsų vardų.
Tai ko jums trūksta? To lieso bailio Džonio Vičio?
Milošo? Jis batuose nešiojo aukštinančias pakulnes. Visi tai žinojom.
Mano manymu, Sofija mums padarė paslaugą.
Vienos šeimos nebėra, liko tik viena.
Tad atsiimkim tai, kas priklauso mums.
- Gerai? - Gerai.
- Eime iš čia. - Eime.
- Gerai. - Eime.
Ateik čia.
- Eime. - Reikės, kad pabūtum su mano mama.
Ozai, maniau, būsiu su tavim ir su vaikinais.
- Aš pasiruošęs. - Žinau, kad veržiesi į kovą.
Bet be tavęs niekuo negaliu pasitikėti. O Sofija mūsų imsis.
Tai gali būti šiandien arba rytoj, bet ji padarys viską.
Ir negaliu leisti...
Mano mama, ji... Tik dėl jos esu geras.
Turiu žinoti, kad jai viskas gerai.
Taip. Gerai. Aš ja pasirūpinsiu. Duodu žodį.
- Gerai. - Nejudėk. Nustok muistytis.
Pastatyk jį.
Parvežkim tave namo.
Kaip laikaisi, Džoni?
Pasiruošęs grįžti į namą?
Gal net sušilti prie židinio
ir prisidegti brangų cigarą.
O gal...
tu nori mirti čia, tamsoje, su visais didžiaisiais?
Negarantuoju, kad gausi auksinę lentelę su pavarde,
bet neabejoju, kad tau kur nors rasim gražią nepažymėtą duobę.
Izabela ruošėsi jį palikti.
Tą naktį, kai mirė.
Ji ruošėsi palikti Karmainą.
Nekalbėk apie mano motiną.
Tu pameni. Juk taip? Buvot susidėjusios daiktus ir pasiruošusios važiuoti.
Ji tave ir tavo brolį ruošėsi pasiimti į kelionę.
Ji jums taip sakė.
Ji buvo mano pusseserė. Aš ją mylėjau. Ji prašė mano pagalbos.
Parūpinau mašiną, kuri laukė už kelių kvartalų,
bet ji taip ir nepasirodė.
Tu beviltiškas sumautas melagis.
Garbės žodis.
Neturiu pagrindo meluoti.
Nesistengiu aitrinti žaizdos, Sofija.
Ji su Karmainu buvo per mane.
Tu tą juk žinojai? Tai aš juos supažindinau.
Tavo tėvas ją įsimylėjo akimirksniu.
Dieve. Tavo mama buvo graži.
Ji buvo labai graži.
Jos juokas buvo užkrečiamas. Kai ją prajuokindavai, pats imdavai juoktis.
Bet ji nebeįstengė būti jo žmona.
Tiesiog nebeįstengė.
Sykį ji jau bandė jį palikti, bet iš karto grįžo.
Ji iš karto grįžo dėl jūsų, sumautų vaikų.
Jei ne jūs abu, jai būtų buvę daug lengviau
Aš... Kartais gailiuosi, kad...
Tai padaryta.
Kas padaryta, tas...
Kas padaryta, tas padaryta.
Bet tu vis vien pas jį dirbai.
Tu ją taip mylėjai, kad daug metų buvai jo pavaduotojas.
Taip.
Bet tau manęs dabar reikia, Sofija. Tau manęs reikia.
Tu nori būti bosė? Nori laimėti šį karą?
Pinigų neužteks. Tau reikės pagarbos.
Tau reikės kareivių, norinčių už tave kovoti.
Jei veiksi viena, neišgyvensi nė dienos.
Galiu tau parūpinti tą pagarbą.
Tavo motinai padėti negalėjau.
Leisk padėti tau.
Nagi.
Ponia Kob.
Tai...
Ponia Kob, tai aš, Viktoras.
Frense.
Vaje... Ne.
Ponia Kob.
Labas.
- Sveiki. - Labas. Štai ir tu.
Ko ten stovi? Prieik, mielasis.
Ateik čia.
Žiūrėk, ką radau. Tu tai pameni?
Ne, ponia.
Tavo pirštinė iš Mažosios beisbolo lygos.
- Žiūrėk, kokia maža... - Atleiskit, aš...
Aš Viktoras.
Viktoras. Dirbu su Ozu.
Su Osvaldu. Su jūsų sūnumi.
Jis mane pas jus atsiuntė patikrinti, ar jums viskas gerai.
Žinau, kas tu.
Liepiu sūnui mane lankyti dažniau, o jis atsiunčia nepažįstamuosius.
Suprantu.
Padėk man atsistoti, dėl Dievo meilės.
Gerai.
Štai taip.
Kas tai?
Ką? Nežinau.
O, velnias. Apvirtau.
O gal mane pastūmė.
Ką gi...
Slaugytojau, ką tokio veikia Osvaldas, kad tai yra svarbiau už mane?
Jis ruošiasi pulti Maronius.
Maronius?
Ne, vaikeli. Tu atvirkščiai supratai.
Jis veikia išvien su Maroniais prieš Falkones. Šie - stambesnė žuvis.
Visi Falkonės negyvi.
Tai jo darbas? Juos nužudė Osvaldas?
Taip.
Nemeluok man. Tu prastas melagis.
Tai tiesa.
Ozas...
Tai prasuko Ozas.
Dėl to aš dabar čia. Turiu pasirūpinti, kad jums nekiltų pavojus,
kol visa tai vyksta.
Galų gale.
Gerai.
Vadinasi, jam reikės mano pagalbos. Juk taip?
Važiuojam! Padėkim jam!
Linkėjimai nuo Ozo, šunsnuki.
Nadia. Visada malonu pasimatyti.
Tuoj pat atvesk mano sūnų.
Einat iškart prie reikalo? Aš tai gerbiu.
Brunai.
Ateik čia.
Viešpatie. Nustok drebėti.
Ką jam padarėt?
Jam viskas gerai. Jis - sveikatos įsikūnijimas.
Nuplėšk juostelę. Noriu tai išgirsti iš jo lūpų.
Darau jums paslaugą. Jūsų sūnus - mėgėjas paplepėti.
Norim, kad viskas įvyktų greitai.
Parodykit grybus, ir mes iš čia išvažiuosim.
Brunai, patikrink produktą.
Nurimk. Atsipalaiduok. Viešpatie.
Viskas gerai!
Gerai, Nadia. Mano draugas Brunas įlips į pikapą...
Tas pikapas niekur nevažiuos...
kol nebus paleistas mano sūnus.
Nurimkit, Nadia. Žinau.
Eik pas mamą.
Užjaučiu.
Velnias!
Nušaukit juos!
- Sūneli. - Mama.
O velnias!
Šūdas! Grybai! Lipk į pikapą!
Važiuok!
MERAS DONAS MIČELAS: TĘSTINUMAS GOTAMUI
- Kas nutiko? Tau viskas gerai? - Mus išdūrė.
Ne...
Ne.
Ne!
Grybai negyvi. Šūdas.
Jie visi negyvi.
Ir viskas?
- Ozai, kas atsitiko? - Jie sugadinti.
Brunai, turim du kibirus grybų. Ir viskas.
Likę grybai negyvi.
Su dviem kibirais imperijos nesukursi.
O negalim gauti daugiau?
- Daugiau? - Taip.
Iš kur, Nikai? Sofija juos augino kelis mėnesius.
Neškit kibirus į mikroautobusą.
Ir įjunkit šildymą. Šildykit grybus.
Imk vieną kibirą.
Pastatyk juos mikriuko gale...
Maiki, pasakyk man ką nors gera.
Maikis negyvas, bjaurybe.
Ačiū už raktus, Ozai.
Be jų tikrai nebūčiau ištrūkęs.
Niekam tikęs mėgėjas.
Dabar tave rasiu bet kur.
Bet kur, Ozai!
Tau galas.
Galas?
Įdomu.
Padaryk man paslaugą, Salai.
Paskambink savo žmonai. Pažiūrėk, ar ji atsilieps.
Pavogei ne iš to žmogaus.
Šūdas.
- Ozai. - Kaip ji jaučiasi?
Jai...
- Vikai, kaip ji jaučiasi? - Gerai. Ji tiesiog miega.
Kada atvažiuosi?
Klausyk, man dabar svyla padai, todėl...
reikia, kad iš ten išvežtum mano mamą.
Virtuvėj yra kelioninis krepšys. Jis už ventiliacijos angos bufete.
Pasiimk jį ir viską, ką įstengsi. Jos vaistus.
Nepamiršk jos vaistų! Jai tai nelabai patiks.
Juk matei, kokia ji gali pasidaryti.
- Kas atsitiko? - Po perkūnais, Vikai! Daryk, ką sakau.
Kur man važiuoti?
Nežinau.
Važiuok ten, kur niekas nesugalvos ieškoti. Supranti?
Tiesiog įsodink ją į mašiną.
Ir važiuok.
Gerai, taip. Aš...
Rasiu saugią vietą ir nuvažiavęs tau paskambinsiu.
- Gerai. - Ozai, aš susitvarkysiu.
Gerai?
- Aš ja pasirūpinsiu. - Taip, pasirūpink.
Taip.
Sofija.
Ką tu čia veiki?
Pas mane buvo policija. Klausinėjo apie tave.
Aš nieko nepasakiau.
Ko nori, Džulianai?
Aš dabar užsiėmusi.
Ir man regis, psichoanalizės tašką jau praėjom. Nemanai?
Manau.
Tu teisi.
Ir neklydai dėl manęs.
Aš pasiilgau ne kontrolės.
Kai per žinias pamačiau, kas nutiko, supratau, kad tai tavo darbas.
Kad padarei tai, ką turėjai padaryti.
Jau matau, ką šis poelgis tau davė.
Palengvėjimą.
Ir aš norėčiau jį pajusti.
Su tavim.
Norėčiau dalyvauti tame, kas bus toliau.
Jeigu tau būsiu reikalingas.
Ei!
Nutilkit.
Ponia nori kažką pasakyti.
Ačiū, Džoni.
Sėskitės.
Pirma, norėčiau pripažinti tai, ką ir taip žinot.
Artimuosius dujomis nunuodijau aš.
Viešpatie.
Nužudžiau juos visus.
Ir labai džiaugiuosi, kad jie visi negyvi.
Mano artimieji atsikratė mano motinos tarsi ji būtų niekas.
Paskui jie taip pat pasielgė su manim.
Ir jei jau kalbam atvirai...
nė vienas jūsų nesat kitoks.
Nė vienas nieko nepasiekėt savo jėgomis.
Išskyrus Džonį.
O likę...
esat pastumdėliai.
Į jus žiūrima iš viršaus, kaip į žaliavą.
Mano motina buvo Izabela Džigantė.
Po jos mirties retas apie ją kalbėjo,
nes ji buvo didesnė jėga, nei Falkonės įstengė suvaldyti.
Nuo šiandien mano tėvo palikimas miręs.
Ir mes daugiau netarsim jo vardo.
Nuo šiol...
aš esu Džigantė, o jūs dabar esat naujoji šeima.
Ką darai?
Šeima, kuri su jumis nesielgs kaip su patrankų mėsa
bergždžiame kare su Maroniais, kare, kurį ketinu užbaigti.
Gerai, Sofija.
Nesielkim neapdairiai.
Šie ponai žino, kad turim suvesti sąskaitas...
Jie...
Jie buvo mano tėvo.
Bet jis juos uždirbo iš jūsų darbo.
Jūs dirbot nešvarų darbą, o jie visus pinigus pasiliko sau.
Jeigu prisidėsit prie manęs...
turėsit naują šeimą.
Ir aš jums mokėsiu tiek, kiek būsit verti.
Daugiau pinigų, nei esat kada nors matę.
Panele Džigante.
Imkit.
Ką čia veikiam?
Sakei, kad manęs atvažiuos Osvaldas.
Taip, bet jis sakė, kad planas su Maroniais nepavyko,
todėl turim važiuoti ten, kur niekas nesugalvos mūsų ieškoti.
Gerai, eime. Apšvarinkit patalpas. Paimkit viską.
Viską, kas liko šioj skylėj.
Kraun Pointas niekam nerūpi.
Neišpasakytai gražu.
VIP stovėjimo aikštelė.
Įeisim pro čia išdaužę langą.
Surinkit viską, kas liko. Nieko nepalikit.
- Viską apšvarinkit. - Leisk man.
Velnias.
Ei.
Pasistenkit jiems nepakliūti į akis. Gerai?
Eime.
- Eime. - Ką jis tau padarė?
- Tu faktiškai krauni į kelnes. - Užsičiaupkit.
Ateikit čia.
Greičiau.
Prašau.
Jis vardu... Jis vardu Kalmaras.
Jis - blogiukas.
Jis šioje zonoje prekiauja "lašais" ir visais kitais narkotikais.
Paklausykit, Frense. Turim tuoj pat dingti iš gatvės. Gerai?
Mes einam štai ten. Jūs pasiruošusi?
BOKŠTO ALĖJA - ĄŽUOLO GATVĖ
Kur mane vedi?
Į savo draugo Kalvino butą.
Jis čia gyveno. Žiūrėkit po kojomis. Namas pripažintas netinkamu gyventi.
Ateikit.
Nėra šviesos?
Taip.
Kas yra? Kas ne taip?
Šis butas primena butą, kuriame gyvenau su savo sūnumis.
Man čia visai nepatinka.
Aš gyvenau štai ten.
Istsaidas yra prakeiktas.
Jis iš žmogaus viską atima.
GOTAMAS
- Tu viena? - Kas atsitiko?
Ozai, ką tau padarė?
- Eikš. - Ei.
Gerai. Susikrauk daiktus. Greičiau.
Turim pasislėpti.
Vikas Kraun Pointe. Jis mums rado butą prie zoologijos sodo.
- Kraun Pointe? Apie ką tu? - Žinau, kad jis nėra idealus.
Bet tik ten Salas su Sofija neturi įtakos.
- Salas? Viešpatie. - Dar kai kas.
Turiu tau pasakyti. Būsim ne tik mudu su Viku.
Ozai, aš su tavim nevažiuosiu.
Negaliu.
O aš maniau, kad mes vienoj valty.
Neįtikėtina. Tu dabar šitaip elgiesi?
Kur važiuosi?
Už pinigus verčiau susimesi su kokiu nors švaistūnu?
Ozai, mielasis, mudu susitarėm.
Mudu vienas kitu rūpinamės ir vienas kito neapgaunam.
Štai kodėl mūsų santykiai veikė.
Tai ne...
Po visko, ką dėl tavęs padariau! Mūsų santykiai nebeveikia?
Po visko, ką dėl tavęs padariau! Viešpatie!
Šūdas.
Aš sumautas kvaiša.
- Bukas. - Nurimk.
- Kvailas. - Ei. Nereikia.
Tu kažką sumanei, mielasis.
Žinau, kad netrukus vėl būsi viršūnėj.
Juk žinai, kad aš - tavo.
Bet dabar... Aš tau tik trukdysiu.
Velnias! Už namo!
Ne!
Laisvė visad kainuoja. Argi ne?
Sėskis, Salvatore.
Kokia madinga slėptuvė.
Matau, esi didelis medžio gerbėjas.
O. Maistas iš restorano "Antonucci's".
Panašu, kad jis kelionėj neišsilaikė.
Mano tėvas sakydavo, kad tu pernelyg sentimentalus. Ir dėl to buvai silpnas.
Kažin ar jis suprato, kodėl tu taip rūpinaisi savo šeima.
Nesuprato dėl to, kad jūs, Falkonės, naikinat saviškius.
Man atrodo, tavo šeima buvo teisi.
Prieš 10 m. vienas niekingas vairuotojas papasakojo išgalvotą istoriją apie mane.
Jis išdavė mane, Falkonių šeimos boso dukterį,
ir jam už tai buvo atlyginta.
Ir štai mes čia.
Abu kenčiam nuo to paties žmogaus rankų.
O tu...
Ar būtum tai pakentęs?
Aš jam išplėščiau liežuvį, o jį patį palikčiau grifams.
Taip ir maniau.
Nuoširdžiai užjaučiu dėl žmonos ir sūnaus.
Ką čia veiki? Ko nori?
Atvažiavau užbaigti mūsų šeimų karą.
Aš tavęs nenušausiu.
Kodėl?
Nes to nori Ozas.
- Falkonės ir Maroniai visad buvo... - Falkonių nebėra.
Aš tau siūlau sąjungą.
Sujungsim mūsų šeimas - Maronius ir Džigantes.
Taip parodysim jėgą.
Nužudysim Ozą.
O paskui užvaldysim miestą.
Kartu.
Osvaldai.
Atleisk, mama.
Jaučiuosi tave apvylęs.
Tu mane apvylei.
Čia būsi tik laikinai.
Kol sugalvosiu, ką daryti toliau.
Taip.
Mano sūnelis.
Su tokiomis didelėmis svajonėmis.
Kaip tavo tėvas.
Ne, mama.
Aš ne toks kaip jis.
Aš tai ištaisysiu.
Dabar mudu gyvenam po vienu stogu. Kaip anksčiau.
Tu sieki mane nugalabyti?
Ne, mama. Stengiuosi tave apsaugoti.
Šitaip geriau. Kai mudu kartu.
Atsivežęs mane čia,
tu man badai akis tuo,
ką praradau.
Ir aš tai praradau.
Koks sūnus neįstengia pasirūpinti savo motina?
Pasitrauk.
Traukis nuo manęs!
- Ei. - Labas.
Velnias. Ozai. Šūdas.
- Aš užmigau... - Nepradėk.
Tu šaunuolis, vaiki.
Žinau, kad ir tu nenori čia būt. Atvažiuot į Kraun Pointą buvo protinga.
Jai pasakiau, kad parūpinsiu penthauzą.
Su geriausiu vaizdu į miestą.
Ji sakė, kad jūs gyvenot netoli nuo čia.
Dviejų miegamųjų bute.
Jis buvo labai panašus į šią skylę.
Ši pirštinė Džeko.
Benis beisbolo nežaidė.
Kas jiems atsitiko?
Tavo broliams.
Juos pasiėmė miestas.
Kaip pasiėmė tavo artimuosius.
O aš nieko negalėjau...
Buvau...
per silpnas.
Su broliais patekdavau į įvairiausius nemalonumus.
Tais laikais, kai buvom vaikai, turėjom tik miestą.
Jis buvo mūsų žaidimų aikštelė.
BERNIUKŲ KAMBARYS
GOTAMO TRAMVAJUS, PRAVAŽIAVIMO MONETA
Ei, vaiki.
Eime.
Esi girdėjęs apie požeminius tramvajus?
- Jie čia važinėjo. - Ne.
TRANZITO INSTITUCIJA
Aš su broliais čia dažnai išdykaudavau.
Šie tuneliai eina visur.
Jie mums suteikė priėjimą prie viso miesto.
- Eime. - Kiek laiko čia yra šie tuneliai?
Kai buvau vaikas, juos apleido. Politikai pasidarė godūs, nukreipė lėšas kitur.
Vieną gražią dieną tramvajai nebevažiavo.
Tai buvo seniai.
Po paraliais.
Neįtikėtina. Juk taip?
Turėsim įdėti darbo, kad šią vietą pastatytume ant kojų.
O kai tai padarysim...
Ei, vaiki!
Jauti? Čia drėgna. Tamsu.
Žinai, kas tarpsta tokioj aplinkoj?
Grybai?
Atspėjai.
Taip, grybai.
Sveikas atvykęs į mūsų naują operacijų bazę.
Ši sumauta vieta...
kviečia mane namo.
Vertė: Rolandas Škarubskis