Știi că o s-o înfurii pe mama, da?
Vreau doar să fie frumos pentru ea.
Tu ești musafirul.
Nu e frumos să vii cu mâncare de-acasă.
Nu e așa ceva.
Poți să ai încredere în mine și să mă ajuți?
Ai pus sendvișurile în unghi drept.
Ce faci? Abia am aranjat pernele!
Nu râde de mine.
Nu râd de tine. E drăguț.
Nu știu de ce faci atât de mult efort.
Pentru că trebuie să spună „da”.
William, vrei s-o ceri pe mama în căsătorie?
La naiba!
Nu se poate. Nu ai inelul.
Nu am inelul fiindcă nu voiam
să te cer de soție în sufrageria ta.
Eu doar...
Am vrut să o fac cum trebuie, să cer mai întâi permisiunea mamei tale.
Dar există un inel?
Da, există un inel.
Pentru că vrei să te însori cu mine?
Nu, m-am răzgândit.
Sigur că vreau să mă însor cu tine, prostuțo.
Am vrut să te cer de la a treia întâlnire.
De ce?
Pentru că...
Niciodată în viață nu mi-am găsit locul,
nici la școală, nici acasă.
Deși am încercat din greu.
Dar apoi ai apărut tu și...
Știi, a fost...
Eram într-o echipă.
Vrei?
Adevărul e că mă îndrăgostesc în continuare de Liv.
- O s-o părăsești? - Da.
HAI SĂ NU MAI VORBIM DEGEABA ȘI S-O FACEM.
SĂ PLECĂM LA NOAPTE. LA 1:00, LA CASCADĂ.
#CĂLĂTORIEUNICĂÎNVIAȚĂ
Apoi am luat cina la parter. Probabil era...
Am luat cina la parter și ne-am întors devreme în cameră.
Will a făcut baie.
Ne-am culcat după o oră, o oră și jumătate.
Și, când m-am trezit dimineața,
el nu mai era acolo.
Nu mă simțeam grozav.
Probabil am exagerat în drumeție, și...
Will, ca de obicei,
a insistat să se întoarcă, să se asigure că mă simt bine.
BAZAT PE CARTEA WILDERNESS DE B.E. JONES
SĂLBĂTICIE
Nu, trezește-te...
Trezește-te!
Trezește-te, nenorocito!
Liv.
Liv!
La naiba!
Liv, deschide ușa!
Liv, te rog, deschide ușa!
Uite, eu...
Înțeleg.
După seara de ieri...
Îmi pare rău, Livvy.
Nebunia este mai aproape decât credem.
Dacă ești mințită prea mult,
dacă ești trădată prea mult,
nu mai ai încredere în nimeni.
Mai ales în tine însăți.
Unde ai fost?
Am dormit în sala de recreere.
Știu că ar fi trebuit să mă întorc aseară,
dar aveam nevoie de timp să mă gândesc.
Ai fost în hotel tot timpul?
Da.
Liv, am spus niște lucruri foarte urâte.
Ai avut dreptate că nu trebuie să amestec analgezicele cu băutura.
Tu erai beat și eu eram beată.
Dar asta nu e o scuză.
Am fost un nesimțit.
Chiar am fost. Adică...
Și eu aș fi aruncat cu un pahar în mine, dacă eram în locul tău.
A fost...
Eu nu...
Eu nu sunt așa.
Și răbdarea are o limită.
Putem uita ce s-a întâmplat azi-noapte?
Ce e mai nebunesc decât să te agăți de o realitate falsă?
Bună dimineața.
- Cine e aia? - Soția lui.
Îi cunoști?
Sunt americani prietenoși, așa cum noi suntem rezervați.
Ar trebui să fii obișnuită.
Dle și dnă Taylor, bună dimineața.
Cu ce vă pot ajuta?
Voiam să plecăm cu o zi mai devreme.
- S-a întâmplat ceva? - Nu.
Ne-am dat seama că avem prea puțin timp pentru Vegas,
așa că voiam să ne grăbim.
Cum putem închiria o mașină?
Mă ocup eu. Aranjez să plecați mai devreme
și vă reducem și prețul camerei.
Vă mai pot ajuta cu altceva?
Nu. E grozav.
Mulțumesc mult.
Cartea de oaspeți e în spatele dv.,
dacă aveți observații, puteți scrie ceva acolo.
Scrie tu.
- Ba tu, că ești scriitoare. - Fugi de-aici!
„Parcă e hotelul din Strălucirea.”
Da.
Scrie caligrafic.
Scuze, mai e ceva.
Dacă vă aduce cineva o jachetă, e a mea.
Sigur. Cum arată?
E roșie, destul de subțire. E o haină de ploaie.
Sigur, o să avem grijă.
Răspunde naibii la telefon!
Te rog, sună-mă, ca să știu că ești bine!
La naiba!
Bună. Cum merge?
Nu ai văzut-o pe Cara, nu-i așa?
Bună dimineața. Ce mai faci?
Sunt bine.
Am ieșit s-o caut pe Cara.
Tu ai văzut-o?
Nu. Dar de ce, ce se întâmplă?
Nimic. Eu doar...
Nu era în cameră când m-am trezit. Și nu răspunde la telefon.
M-am gândit că s-o fi dus la plimbare cu mașina, dar...
Da.
Ce-ar fi să încerc eu?
Poate că nu vrea să vorbească cu mine.
Nu, mă gândeam că poate telefonul ei nu are semnal.
- Sunt Cara. Nu pot răspunde acum... - Nu.
Încearcă și tu.
Eu?
Sunt Cara. Nu pot răspunde acum.
Vă sun eu.
Știi ce? Poate că s-a dus să alerge
și a pierdut noțiunea timpului.
Când ai văzut-o ultima oară?
Cred că am adormit pe la miezul nopții.
Era totul bine cu voi?
Da. Mai bine decât cu voi.
Îmi pare rău. A fost...
A luat ceva din cameră?
Cum adică? Ce anume?
Nu știu, poate cheile sau pașaportul.
De ce naiba să aibă nevoie de ele?
Ți-a spus Cara ceva?
Despre ce?
Că vrea s-o termine cu Garth.
Suntem doar colegi.
Nu purtăm discuții profunde la fiecare cinci minute.
Da. Sigur.
Atunci, de ce crezi că l-a părăsit?
Ești mulțumit?
Am vrut doar să verific.
Ai vorbit cumva azi cu Cara?
Nu, ba chiar i-am spus clar
că, dacă-mi răspunde la e-mailurile de lucru,
o să consider că e o cerere de ajutor.
Are nevoie de o pauză.
Am auzit că șefa ei e o psihopată.
Nu ești chiar așa de rea.
Ai trecut testul.
Pentru ce ai nevoie de ea? Poate că te pot ajuta.
Prin ajutor vreau să spun că te-aș pasa Marissei.
Nu e ceva legat de lucru.
Din întâmplare, e în vacanță în același loc ca noi,
iar noi... Adică Garth
nu poate da de ea.
E ciudat.
Știi cum se spune, ce mică e lumea!
California are 440.000 de kilometri pătrați,
deci ce înseamnă mică?
Sunt sigur că nu avem de ce să ne facem griji.
Voiam doar să văd dacă a sunat la birou.
Încep să-mi fac griji când lumea îmi spune să nu-mi fac griji.
Când a fost văzută ultima dată?
Aseară.
Probabil s-a dus în drumeție sau așa ceva...
În drumeție? Singură?
Doar o cunoști!
Vrei să spui că a dispărut?
Nu, cred că...
Bonnie, sunt sigur că totul e în regulă.
Nu pare să fie în regulă.
Ați avut noroc?
Pare să fie opusul lui „în regulă”.
Nici părinții Carei nu au vorbit cu ea.
Sunt foarte îngrijorați.
Bonnie, o să te sun iar.
Să-mi spui dacă afli ceva despre ea.
Nu, nu mai aștept. Contactez autoritățile.
Dra Parker are aproximativ 1,65 metri,
este blondă, slabă, sportivă.
Căutăm orice indiciu legat de ea,
lucruri ale ei, o cărare pe unde a mers.
Dacă găsiți ceva pe traseul vostru,
orice s-ar întâmpla, să nu-l atingeți.
DISPĂRUTĂ AȚI VĂZUT-O?
Avem o unitate criminalistică specială pentru asta.
Aveți grijă la siguranța voastră.
Ploaia torențială de ieri și terenul nu ne sunt prieteni.
Rămâneți în perechi. Dacă vedeți ceva, dați alarma.
Echipa A, urmați-mă!
Echipa B, urmați-l pe pădurarul Farrelly pe potecă în sus.
Căutați pe traseul acela.
Parker!
- Ești acolo? - Să mergem pe aici.
Parker!
Fir-ar să fie!
- Sunt aici. - N-am nimic.
Dă-mi voie.
Așteaptă. O să te murdărești.
Nu trebuia să te fac să mergi așa de repede când șchiopătezi.
O să fiu bine.
Nu avem nevoie să ți se deschidă rana.
Cred că am analgezice pe undeva.
Probabil în cealaltă geantă.
Să facem o pauză.
Până când îți revii.
Nu, trebuie să continuăm.
Haide!
- Aici! - Bine.
Recepționat, vin.
Pe acolo.
Pe aici, vă rog.
O să vă rog să vă duceți într-un loc sigur.
Ce este? Ce ați găsit?
E clar că ați găsit ceva. Ce anume?
Am identificat o femeie.
Dar e bine, da?
A avut o căzătură urâtă.
Dar e bine, da?
A avut o căzătură urâtă, dar e bine?
Spune-mi că e în viață.
E la limită.
Bună.
O duc la spital acum, la Mann Fremont.
M-am întors să-i iau niște lucruri, nu știu ce i-ar putea trebui
și nu am mai făcut asta până acum.
Te-ai descurcat foarte bine.
Ce căuta acolo? Eu... Nu înțeleg.
O s-o poți întreba curând.
O să vă spun când se trezește și poate vorbi.
- Nu. Nu poți conduce așa. - Ba nu, sunt bine.
- Haide. Nu, conduc eu. - Bine.
- Haide. - Da.
- Mulțumesc. - Să mergem.
Hei.
Mă auzi?
Sunt atât de fericit să te văd!
Hei!
Cum te simți?
Unde sunt?
Ești în spital, iubito.
Dar vei fi bine.
Vei fi bine.
Totul va fi iar cum a fost, bine?
Ne-ai speriat rău de tot.
Ce făceai acolo singură, iubito?
Nu știu.
De ce nu știu?
Ai auzit-o?
În cazurile de LCT, leziuni cerebrale traumatice,
care par mai înfricoșătoare decât sunt,
vedem de toate,
de la tulburări neurologice la pierderea memoriei.
O să-și revină complet, nu?
Va veni chirurgul să vă vorbească.
- Îl puteți chema acum, vă rog? - Domnule...
Puteți chema chirurgul, ca să vorbim acum, vă rog?
De ce nu ne ducem pe hol?
- Nu trebuie să... - Doar o clipă.
- Bine? - Mă întorc imediat.
Totul va fi bine.
Will?
Ar trebui s-o lăsăm să se odihnească.
Ai grijă.
Îmi pare rău că ți s-a întâmplat asta.
Nu e vina ta.
„Pentru Cara...
„Pentru vremuri mai bune. Cu drag, Liv.”
Și asigurați-vă că bujorii sunt deschiși.
Nimic prea alb. Albul e prea morbid. Nu e nevoie de asta într-un spital.
Puteți veni la prânz să-i luați.
Grozav. Mulțumesc.
A... S-a dus.
Numărul pe care l-ați...
Doi și unu. Douăzeci și unu!
Îți sună telefonul.
Nu-i nimic. Poate lăsa un mesaj.
Este Liv a ta.
Bună. Nu te-am mai deranjat, ai văzut?
Vacanța e vacanță.
Nu că aș avea de unde să știu. A fost demult.
Olive, ești bine?
Ce este? Ce se întâmplă?
Uite, ai completat-o!
A completat cineva foaia?
- Olive... - Unde te duci?
- Ai completat-o! - Spune ceva, ca să știu că ești bine.
Mamă.
S-a întâmplat ceva.
Ascultă-mă.
Ascultă. Trebuie să te calmezi.
Respiră.
Olive, vreau să respiri.
Încă o dată.
Îmi pare rău.
De ce? Ce este? Ce se întâmplă?
Este Will?
Nu.
Cum vrei să te ajut, dacă nu-mi spui ce e?
Sunt la un milion de kilometri depărtare și tu îmi telefonezi așa.
De ce, ca să intru în panică?
Ca să nu mai zic că am completat cardul de bingo pentru prima oară.
Ești mama mea.
Orice ar fi se poate îndrepta.
Trebuie doar să confrunți problema
și să-ți asumi răspunderea.
Altfel, ascultă-mă pe mine,
o să rămâi în capcana aia toată viața.
Și ce fel de viață ar fi asta?
Bine, v-ați dus înapoi la hotel.
Ați fost acolo până la ora...
Bine, vă mulțumesc, dle. Asta ne ajută.
Pe holul acela.
Trebuie să-ți vorbesc. Vino!
Era bine.
Nu are sens că a...
Te rog, Liv, lasă-mă să vorbesc.
Altfel voi înnebuni.
Eu și Cara...
Am fost...
A fost o greșeală, evident,
pentru care n-o să mă iert și nu-ți cer asta nici ție, dar...
Ea...
Ea e tipa cu aventura de-o noapte.
Mă rog, nu doar o noapte, ci mai multe.
Dar nimic care să se compare cu noi,
cu ce avem noi. Tu...
Liv, trebuie să mă crezi.
Și se terminase.
Totul se terminase, dar...
Dar, când a venit aici, voia să fim împreună,
iar eu nu am putut... Eu nu am...
O să se pună întrebări. Se pun deja.
Ultima persoană care a văzut-o am fost eu, probabil.
Nu ar trebui să conteze, fiindcă, evident,
a avut un accident oribil.
Dar știi cum pot părea chestiile astea, cum pot părea eu.
Dacă se află despre noi,
o să pară că voiam să scap de o problemă.
Și știu...
Liv, știu că nu-mi mai datorezi nimic niciodată,
dar te implor. Eu...
Te implor, Livvy, să mă ajuți.
Cum să te ajut?
Am nevoie să fii alibiul meu.
Deci ai fost cu ea astă-noapte?
Te-ai culcat cu ea?
Nu. Sunt aici, cu tine.
A venit la mine după ce s-a certat cu Garth.
Am vorbit. Atâta tot.
Ascultă, dacă întreabă cineva,
am fost la bar și am băut ceva singur.
M-am întors în cameră pe la 23:30,
apoi am stat împreună toată noaptea, doar noi doi.
Chiar dacă aș vrea să te ajut, poate că v-au văzut alții.
Nu. Am fost atenți.
De ce ați fost atenți, dacă doar vorbeați?
Nu! I-ai dat speranțe, nu-i așa?
Sigur că da.
Te rog, Liv. Te implor.
Te rog, fă doar atât pentru mine.
- Te rog... - Scuzați-mă.
Scuzați-mă.
Toți ceilalți sunt înăuntru.
Da. Am ieșit puțin la aer.
Bine. Dacă nu vă deranjează, veniți cu mine,
să răspundeți la niște întrebări?
Sigur. Da.
O cunoșteați pe decedată, nu?
- Da. - În ce calitate?
Colegi.
Suntem colegi și prieteni.
Sunteți în vacanță împreună.
Nu a fost ceva...
Am întâlnit-o pe un traseu.
Teoria noastră e că dra Parker s-a rătăcit în furtună,
a ajuns la Rosen Point,
a alunecat, a căzut.
Se pare că a murit accidental.
Dar cred că înțelegeți că tot trebuie să știm mișcările tuturor.
Desigur.
Adică, facem orice ca să vă ajutăm.
Noi am plecat de la cină devreme.
Ne-am întors în cameră.
Eu am avut chef să beau ceva.
Nu am putut să-mi conving jumătatea.
Apoi m-am întors... Pe la 23:30.
Și apoi...
Am fost doar noi, toată noaptea.
- Mulțumesc, dle Taylor. - Desigur.
Dna Taylor?
E cum a spus soțul meu.
Cu siguranță vom mai avea întrebări
când termină cercetările criminaliștii.
Se poate prin telefon? Fiindcă...
Trebuia să plecăm ieri.
Avem cazarea rezervată în Vegas.
Dar să nu dispăreți.
Mulțumesc.
Să nu îndrăznești!
Subtitrarea: Anca Irina Dumitru
Redactor Robert Ciubotaru